10 



som de have lios de nærmeste lavere Pattedyr , og gaa over til al blive næsten Kugle-Led; de to 

 smaa Seneknogler under hvert Led vantrives, og den Længdekam paa Undersiden at' Mellein- 

 haandsbenets nedre Ende, der passer ind mellem de to Seneknogler, forsvinder. Ganske til- 

 svarende Forandringer foregaa i Foden. — Jo mere mangfoldige Lemmernes Bevægelser blive, 

 desto mindre Kraft anvendes der paa hver enkelt. Lemmernes Muskler blive derfor meget ligelig 

 udviklede, ingen af dem voxer særlig, og Knoglerne faa ingen stærkt udprægede Kamme. 

 En af de Bevægelser, der hos sædvanlig løbende Dyr udføres oftest og med mest Styrke, 

 di'ii simple Bojning og Strækning af Albue-Led og Hæl-Led, udtures nu mindre stadig; 

 Triceps og Gastrocnemius faa mindre Overmagt over de andre Muskler, Prc. anconceus og 

 Ila'hidvæxten af Calcanens faa 'I'ilbøjelighed til at blive svagere. 



.lo mere Magt Lemmerne fna, jo større og stærkere de blive, desto mindre deltager 

 Kroppen i Bevægelserne, og desto mindre trænges der til Halens Mjelp til at holde 

 Ligevægt. Rygraden bøjes og strækkes mindre end før, llvirvelradens Muskler og deres 

 Fæster blive svag^e. Ryghvirvlernes 'l'ornlappe blive lavere og mere lodrette, mindre 

 heldende tilbage eller frem; Lendehvirvlernes 'l'værtappe blive kortere og rettede mere lige 

 ud til Siden, ikke fremad; Prc. mamillares blive ganske svage; Lendehvirvlerne, baade 

 Kroppe og Buer, blive kortere. Halen har Tilbøjelighed til at vantrives, naar don da ikke 

 tages i særlig Tjeneste som Snohale, og med Halen vantrives Ijendehvirvlerues Frc. accessorii, 

 Udspringet for nogle af Halens Løftemuskler. 



Ganske i Modsætning til , hvad der gjelder hos sædvanlige løbende og springende 

 Dyr, have Forlemmerne Tilbøjelighed til at voxe mere og blive længere end Baglemmerne, 

 fordi det er dem, der under egenlig Klatring bruges mest; de komme ofle til al bære og 

 hille hele Legemet. Baade under sædvanlig Gang og i de sædvanligste Hvilestillinger nøde 

 de lange Arme til at holde Kroppen mere oprejst end ellers; naar Armene ere blevne 

 meget lange, bliver Gangen paa alle fire Lemmer saa besværlig, at den helt opgives. 

 Kroppen retles helt ivejret og holdes i Ligevægt over Baglemmerne, der alene overlage at 

 bære den. En Følge af Legemels mere eller mindre lodrette Slilling er, at Hovedet lettere 

 holdes i Ligevægt paa Halsen, saa at der kræves mindre Muskelstyrke til at bære det; 

 Atlas og A.xis blive derfor svagere, deres Tværlappe og Torntai)pe mindre. Lendehvirvlerne 

 komme lil at bære en større Byrde; de trykkes af Vægten af den forreste Del af Hvirvel- 

 raden og af Hovedet, og deres Kroppe blive fladtrykte, men brede. Bækkenets forreste 

 Baud kommer lil at bære mere af indvoldenes Vægt; Horiebenel laar derved end mere 

 Tilskyndelse til at brede sig skaalformel. Hvirvelraden faar nogen Tilbøjelighed til at glide 

 tilbage mellem Hoftebenene, og Hoftebenene, der stolles af Baglemmerne, faa Tilbøjelighed 

 lil al skyde sig frem; Hoftebenet kommer i Forbindelse med de bageste l>endehvirvler, der 

 ved Paavirkningen omformes til Ba'kkenhvirvler ; Bækkenet rykker lidt fremad langs Flvirvel- 

 raden, og Kroppen forkortes. Bughulens Indvolde trykkes derved frem mod Mellemgulvet, 



