40 



{Didelphys opossum.) 



Tænder. 2den, 3dje, ide og 5le (ivre Forland ere næsten ens, idet 3dje , ide 

 og ole ikke tiltage i Svæiiied, 5te er endogsaa lidt svagere end 'ide. Af de nedre For- 

 tænder er den Isle den stærkeste; de følgende aflage jevnt i Storrelse; Hælen paa Inder- 

 siden er umærkelig. Iljorneta'nderne , især den nedre, ere mindre stærkt sanimentrvkte ; 

 den nedre har ikke noget Fremspring paa Forranden. De smalformede Kindtænder ere 

 noget kortere forfra bagtil og mindre skarpt sammentrykte; p\ er ved el anseligt Meileni- 

 rnm skilt fra p2; pi er ved iMellemrnm skilt baade fra Hjørnetanden og fra p2. p2 er 

 svagere, mindre end p 3, der er iiojere. Den mellemste yderste Spids paa de bredformede 

 øvre Kindlænder er lidt slorre, men den bageste betydelig lavere, ifærd med at sænke sig 

 ned i Ivronens bageste Hjorne; Hælen strækker sig ikke ndenom de fremspringende Hjørner 

 af Datlerspidserne. Paa de bredformede nedre Kindlænder er forreste indre Spids liøjere, 

 saa al den kun er lidt lavere end den mellemste, og bageste indre Spids er lidt lavere. 

 Paa dp 3 ere forreste Moderspids og forreste Dallerspids forenede, dp 3 bar fiddslændig 

 IJredform som p 4. 



Hovedskallen er fast bygget. Knoglerne ikke tynde. Kammene stærke. Hjerne- 

 kassen er lille i Forhold til Ansigtet og har knn svagt hvælvede Sider. Ansigtet langt og 

 small. Næsebenets forreste Spids buer neppe ned over Næseaabningen. Mellemkjæbe- 

 benets Forrand bøjer foroven mindre stærkt fremad, og forneden naar den næsten ikke 

 frem foran Forlænderne. Overkjæbebenels Yderside hos Hannen mere udposet efter 

 Hjørnetandens Rod. Gruben i Overkjæbebenels Rand for Spidsen af den nedre Hjnrne- 

 tand er bos Hannen slnrre. Den forreste Munding af Canalis iiifraorhitalis ligger noget 

 længere fremme , over IJagranden af p 2. Ojehulen er lidl mindre rummelig og vender 

 mindre fremad; dens forresle-ydre Væg er mindre stærkt skudt ud til Siden, lielder mindre 

 stærkt udad med sin øvre Rand og er linjere. Oftest kun ét Formuen lacrymale, under- 

 tiden to (paa en af de tre undersøgte Hovedskaller er der ét paa den ene Side, lo paa 

 den anden). Næsehulens Udposning paa Øjehulens Forraud svagere. Ingen Prc. supra- 

 orbitaUs] en lille Prc. postorhitaUs som en fremspringende kautel Knold. Panden smal, 

 næsten flad. Tindingkammen bojer fra Prc. postorhitaUs temmelig skarpt ind over Panden 

 og forenes med den tilsvarende fra modsatte Side til en anselig og lang Crista sagitlalis. 

 Kindbuen længere og mindre udslaaende bagtil; dens Prc. postorhitaUs kun svagt antydet. 

 Prc. postglenoidens slørre. Kammen paa Prc. posttympanicus sqvamæ over den ydre Ore- 

 aabning noget stærkere. Forameii rotundum ligger længere tilbage. Ganen lang og smal ; 

 dens bageste Rand ligger længere tilbage bag m 3. Bagest i Ganen findes en anselig 

 afrundet Hinde-Aabning bag den, der omgiver Forarnen palatinum. Ganens bageste Rand 

 er mere bojet nedad og mere fortykket. Den Renbro, der udadtil omslutter Foramen 

 palatinum posteriiis, er smallere. Den bageste Næsegang smallere og bojere. Ilamidus 

 ptcrygoidens er meget mere bladformet udbredt. Ala magna er kun lidt udhvælvet. En 



