71 



med det bageste Tungebensliorn. En Fold af niighinderne bag Lungerne bliver stærk og 

 kommer til at indeholde Muskeltraade; den omformes til Mellemgulvet, der ved Stramning 

 og Slapning bidrager til at styre Aandedrættet; Grunden til Hindens Omdannelse til Mellem- 

 gulv er vel sagtens den ejendonunelige Paavirkning, som den har faaet ved Lungernes 

 afvexlende Udvidelse og Sammentrækning, der var fremkaldt af Bugrnuskler, Ribbenenes og 

 Halsens Muskler. 



Efterhaanden som den Blodstrøm , der hos de lungeaandende Hvirveldyr flyder fra 

 Lungerne til Hjertet, bliver stærk, skiller den sig ud fra den tidligere fælles Vene-Stamme 

 som en egen Aarestamme; Skillevæggen mellem Stammerne fortsættes ind i Hjertet, først 

 gjennem Forkammeret, senere ogsaa gjennem Hjertekammeret, hvorved begge Kamre deles 

 i to-"). Efterhaanden som de Aarer, der føre Blod til Lungerne, blive mægtige, skille ogsaa de 

 sig ud fra de Arteriestammer, hvorfra de før udsprang som Grene, og Adskillelsen .strækker 

 sig tilbage til den fælles Arteriestainmes Udspring, til Hjertekamrene; den Aarestamme, der 

 fører Blod til Lungerne, A. pulmonalis, kommer tilsidst til at udspringe udelukkende fra det 

 Hjertekammer, det hojre, der modtager Blod fra Legemet, og den Arteriestamme, der forer 

 Blod til Legemet, Aorta, sættes i Forbindelse med det venstre Hjertekammer, der modtager 

 Blod fra Lungerne; en omvendt Ordning af Forbindelserne hindres derved, at de Dyr, hos 

 hvem den kunde opstaa, snart vilde dø; men forskjellige Mellemtilstande lade sig finde hos 

 lavere Hvirveldyr. Efterhaanden som Arterierne til Forlemmerne og Hovedet blive mægtige, 

 tage de Magten fra dem af de oprindelige Arteriebuer, med hvilke de ikke staa i umiddelbar 

 Forbindelse, og bringe dem til at svinde bort; Udspringet af Aorta descent! ens overtages 

 alene af den ene af de to bageste Arteriebuer, der for i Forening bidrog til dens Dannelse. 

 Mere og mere gaar efterhaanden tabt af den Ordning af Arterierne, der afhang af Gjelle- 

 buerne hos de første Hvirveldyr. '^'j 



Den fælles Munding for Tarm og Urogenitalkanal, Kloaken, deles i to, idet Tarmen 

 udskilles. Urinlederne flytte deres Munding et lille Stykke, fra Forenden af Urogenital- 

 kanalen ned i selve Blæren. De bageste Stykker af de to oprindelig adskilte Udførselsveje 

 for Kjonskirtlerne hos Hundyret smelte sammen. Æglægningen opgives; yEggene tilbage- 

 holdes længere i Uterus og miste den faste Skal; ved den gjensidige Pirring mellem 

 Ægget og Væggen af Uterus fremkaldes Dannelsen af Placenta, hvorved Fosteret bliver 

 ernæret paa anden Maade end før; Blommen og Blommesækken vantrives. Hos Handyret 

 voxer Fenis, der oprindelig kun var en simpel tapformet Udvæxt fra Forvæggen af Kloaken 

 eller Urogeuitalkanalen; den bliver rendeformet, Renden lukker sig dernæst sammen til et 

 Rør, og Rørets indre Munding omvoxer Mundingerne af Blæren og af Sædlederne. Corpora 

 caverriosa, Støtter af fast Væv i det indre af Fenis, forstærkes, og deres bageste Ender, 

 Crura penis, heftes ved fast Bindevæv til Bagranden af Sædebenene. Ved Væxten af den 

 frie Spids af Fe7iis trænger den sig frem fra Kloakens oprindelige Munding og skyder en 



