85 



svag. Tungen liar den brugt mere og paa anden Maade end Ormihorhyiichus; uden at 

 gabe bojt strækker den Tungen frem, overgydt med Spyt, og bruger den som en Slags 

 Limpind for de Smaa- Insekter , den vil fange; sit Bytte tygger den slet ikke, men nøjes 

 med at knuse det mod Ganen, inden den sluger det. Tungen selv har ved den stadige 

 Øvelse i Strækning faaet en overordenlig Længde, saa at den endogsaa i sammentrukken 

 Tilstand ikke kan rummes i Mundbulen uden at bøjes s-formet. Ved den stadige og stærke 

 Brug ere Spytkirtlerne voxede , især Glandida submaæillaris. Ansigtet er væsenlig formet 

 efter den lange Tunge og er blevet langt og smalt; der er nemlig ikke noget andet end 

 Tungen, der virker paa det med nogen større Kraft. Fordi Munden aldrig lukkes højt op, 

 er Mundspalten stærkt indsnevret. Tyggemusklerne ere forholdsvis stærkt vantrevne; især 

 ere Masseter og Digaster blevne ubetydelige , og Digcisier har flyttet sit Udspring frem 

 under Øregangen til Knoglerne tæt bag Underkjæbens Ledskaal. Tænderne ere helt for- 

 svundne. Kjæberne ere saa godt som ikke i nogen Vexelvirkning. Underkjæben er bleven 

 endnu mere spinkel. Mellemkjæbens Prc palatimis ev forsvunden. Den bageste Del af 

 Tungen, der særlig bruges som Redskab til at knuse Byttet, er bleven endnu rigere udstyret 

 med skarpe Hornpigge, og Huden paa Ganen, hvorimod den trykkes, er bleven haardere, og 

 Hornpapillerne paa Ganefolderne ere voxede. Ben-Ganen er forlænget meget mere tilbage, 

 helt hen under Nakkebenets Grund; som Ben-Ganens Bærer har ogsaa Prc. entopterygoideus 

 rykket sin Bagrand langt tilbage og har skudt den indre Munding af Tuba Eustachii tilbage 

 med sig fra dens oprindelige Plads, saa at Tuba næsten bagfra indmunder i Trommehulen. 

 Acanthoglossus slutter sig meget nær til Echidna; dens væsenligste Afvigelse er, 

 at de tre mellemste Fingre ere blevne noget stærkere, men 1ste og ble noget vantrevne, 

 og at Ansigtet er blevet endnu længere. 



Marsupialia & JPlaceutalia. 



Fra lavtstaaende Monotremata, der i Kindtændernes Former have været omtrent 

 som Triconodontider eller Amphilestider, have Marsupialia Sf Placentalia deres Udspring. 

 Men allerede de laveste kjendte Marsupialia ^-Placentalia staa højt over Monotremernes Trin. 



M. supraspinatus er svulmet op og har skudt Spina scapulce helt ud til Siden ; i 

 Skjellet mellem Supraspinatus og Subscapularis er en mægtig Kam voxet frem. Ravne- 

 næbsbenene ere svundne ind til ubetydehge Vantrivninger. Paa Brystribbenene er der 

 fremkommet Tuberculum. Mellemhaandsben og Mellemfodsben ere skudte ind i hverandre 

 ved deres øvre Ender, saaledes at Indersiderne ere trykkede ind i Ydersiderne. 



Hvirvelkroppene have faaet Epiphyser. Halsribbenene have mistet mere af deres 

 Selvstændighed; de ere blevne mindre og sammensmeltede med de tilsvarende Hvirvler. 



Omkring Næseborene er Næsebrusken voxet frem , og Næsen er bleven mere 

 bevægelig. Prc.longus mallei er svunden ind til at blive en ganske tynd Stilk; M.tensor 



