90 



iler ere uddannede som lios TInjlacinus og Sarcophilus. Hos Garzonia skal der kun lindes 

 én, men stor, fremadliggende Fortand i IJnderkjæben ; Kindtænderne ere niermest som hos 

 Didelphys. Hos Epaitorthus , Acdestis og flere minder Tandsættet om Fhalangisla eller 

 Erinaceiis og Soi'eæ; der findes en stor fremadliggende nedre Fortand; de nærmest lolgende 

 Tænder ere smaa; p4 er stor, tildels sammentrykt; de tre bageste Kindlænder ere nærmest 

 firspidsede, idet den forreste inderste af de oprindeligere fem Spidser er indskrænket eller 

 mangler. Abderiies afviger fra Epanorthits o. s. v. ved, at pi har riflede Sider, ligesom p2 

 og p 3 hos Hypsiprymnus. 



Uvis Didclphyiderne virkelig i Syd-Amerika have udformet sig paa noget lignende 

 Maade som i Nyholland , bliver selvfolgelig Pungdyrenes Inddeling anderledes end her 

 fremstillet.) 



Dasyuridce. Fra Didelpliyider, der i alt væsenligt have været som den laveste 

 vel kjendte Shegt, Grt/inæoinys, men med større mellemste yderste Spids paa de øvre bred- 

 formede Kindtænder og med stilkformet Stapes, er der i forskjellige Retninger udgaaet 

 Dasyurider, Peromelider og Pliascolarctider. 



De laveste Dasyurider have kun tjernct sig lidt fra de laveste Didelphyider; den 

 oprindeligste af Dasyuridernes Slægter, Pliascolognle, staar kun i enkelte Henseender paa 

 et noget højere Trin end Didelphyiderne : den har mistet den bageste af de fem øvre og 

 af de fire nedre Fortænder, og den er noget afvant med Klatring; i hvert Fald bruger den 

 ikke Fod eller Hale som Gribe-Redskab. Foden er bleven omformet til Rrug paa .Jorden, 

 mere end hos nogen Didelphyide ; Tommeltaaen har vel tildels beholdt samme Form og 

 Stilling som for; men den er stærkt vantreven. Hulen kan neppe mere snoes. Fodabrus 

 fjerner sig i Fodens Bygning endnu lidt mere fra Giymæomys; dens Fod er smallere og længere 

 end hos Phascologale, som den ellers staar saa nær, at det maaskc ikke er med Rette, at den 

 regnes for en egen Slægt, og den har mistet de bageste Trædepuder paa Fodsaalen. Antechi- 

 nomys er endnu meget mere end Podabrus uddannet som Løber eller Springer, der mest 

 træder paa Taaspidserne ; den har faaet lange spinkle For- og Raglemmer; selve Foden er 

 bleven lang og smal, Tommeltaaen er forsvunden. Dasyurus minder i Foden mest om Poda- 

 brus-^ Tommeltaaen er stærkt vantreven. Tandsættet afviger lidt fra det oprindelige: p2> er for- 

 svunden.^') Sarcophilus slutter sig nær til Dasyurus, men er særlig uddannet som kjød- 

 ædende Rovdyr. Paa de bredlorniede Kindtænder ere de mest fremstaaende Spidser og 

 skjærende Kamme voxede stærkt paa de undres Bekostning og ere blevne sanmientrykte 

 paa Grund af den Maade, hvorpaa Underkjæbens Tænder skures op langs Indersiderne af 

 Overkjæbens under Dyrets Arbejde for at afklippe Kjod; paa de ovre bredformede Kind- 

 tænder ere de oprindelige tre yderste Spidser stærkt vantrevne eller sammensmeltede med 

 de to indre senere tilkomne Spidser, der ere blevne hoje og sammentrykte, og Hælen er 



