99 



temmelig lille og jevii og bagtil begrændset af en anselig Frc. postglenoideus; Undcrkjæbeiis 

 Condylus er lille og har en flad eller svagt tværgaaende-valseformet Ledflade. Hos de 

 Pungdyr, der bruge Fortænderne som Niptænger og Kindtænderne mere til Tygning end 

 til Bidning, virker IJnderkjæbens Condylus mest mod den forreste Del af Ledfladen paa 

 Sqvama og kommer kun sjeldnere i Berøring med Frc. postglenoideus; den forreste Del af 

 Ledfladen paa Sqvama bliver derfor særlig udskilt fra det øvrige og lidt opbøjet, saa at 

 den faar Form af et Stykke tværgaaende Valseflade. Hos Pliascolomys er denne Form for 

 Underkjæbe-Leddet dreven til Yderlighed; Underkjæbens Condylus er bleven meget bred 

 og valseformet, næsten som bos Rovdyr; men den hviler ikke i en bul Ledskaal af til- 

 svarende Form; den vipper derimod paa en ligeledes valseformet, ophøjet, tværgaaende, 

 listeformet Ledflade paa Sqvama ; den bageste Del af den oprindelige Ledflade paa Sqvama- 

 er slet ikke i Brug som Ledflade, og Frc. postglenoideus er forsvunden. De stærke Bevægelser 

 i Underkjæbe-Leddet have givet Sqvama Tilskyndelse til Væxt, og Sqvama har bredt sig paa 

 Bekostning af nogle af de tilgrændsende Knogler; især har Ala magna maattet undgjelde ; 

 den bætteformede Prc.iympanicus fra Ala magna er næsten helt erstattet af iSqvama, der 

 liar taget Pladsen. — Klatring bar Pliascolomys opgivet og derimod øvet sig i at grave i 

 Jorden. Den har faaet stærke Gravekløer og tilsvarende muskelstærke Lemmer, og Fødderne 

 have mistet deres Indretning til Klatring; Halen mangler den, ligesom Fhascolarctus. Men 

 Foden har dog endnu Præg af at være en omdannet Klatrefod ; Tommeltaaen er vel van- 

 treven, men minder dog endnu i sin Form om den sædvanlige modsættelige Tommel, og 

 2den og 3dje Taa ere endnu noget svagere end de følgende Tæer som Minde om , at de 

 hos de klatrende Forfædre have været tildels satte ud af Brug; den forbenede Seneskive 1 

 Leddet mellem Fibula og Astragalns findes endnu, o. s. v. Desuden har Fkascolomys iøvrigt 

 endnu i Lemmernes Bygning stor Overensstemmelse med de klatrende Pungdyr. 



PhascolarcHdæ. 



I) øvre Hjørnetand findes. 



A) j>3 forholdsvis svag; de bredformede Kindtænder veludvililede. 

 Phascolarctini. 



Phascolarctus. 



B) p3 meget stærk; de bredformede Kindtænder vantrevne. 

 Thylacoleontini. 



Thylacoleon. 

 II) Øvre Hjørnetand mangler. 



A) il og 4 2 lindes; Kindtænderne med Rodder. 

 Diprot odontiiii. 



Nototherinni, Diprolodon. 



B) il og »2 forsvundne; Kindtænderne rodlose. 

 Ph ase ol om yin i. 



Pliascolomys. 



13' 



