100 



PJialangistidæ. Fra ile laveste Phascolarctider have Phalangistiderne deres 

 Udspring. Det væsenligste iMærke , der skiller de laveste Plialangistider fra de laveste 

 Phascolarctider, er en Kgenhed i Bygningen af Trommeluilens Væg. Ilos Phascolarctider 

 som hos andre laverestaaende Pungdyr danner den hætteformede Prc. tympanicus fra Ala 

 magna knn en Del af Trommehulens Hund; den er ved et anseligt Mellemrum skilt fra 

 Nakkebenets Prcjugularis. Hos Phalangistiderne har den strakt sig saa langt tilhage, at 

 den naar Prc.jugnlarix^ som den endogsaa kan omvoxe og delvis omslutte som et Hylster. 

 De andre Knogler, der kunne bidrage til at danne Trommeluilens Ydervæg eller Hund: 

 Os tjjmpanicum, Squama, Os petrosum^'^), støde altid hos Phalangistiderne tæt sammen med 

 Prc. tympanicus fra Ala magna, og den inderste Del af den ydre Øregang er altid forbenet 

 i større Udstrækning, end den plejer at være det hos lavere Pungdyr, saa at deres Tromme- 

 hule er langt fastere omsluttet af Hen end hos andre Pungdyr. En Egenhed, der er fælles 

 for næsten alle Phalangislider, er det desuden, at de Knogler, der ligge over Trommehulen, 

 især Sqvama, ere luftfyldte, mere eller mindre, og deres Hulheder staa i Forbindelse med 

 Trommehulen. 



lovrigt ere de oprindeligste Plialangistider neppe forskjellige fra de laveste Phascol- 

 arctider; de ere tillempede til Plantefode paa ganske samme .Maade som de. iMen af de 

 kjendte Phascolarctider er der ingen, der, bortset fra Trommehulens Bygning, staar saa 

 lavt som de laveste kjendte Phalangistider , der neppe ere til at skjelne fra andre lavere 

 Pungdyr som Didelphyider undtagen netop i Tandsæt og Trommehule. 



Pseudocliirini, Slægterne Pseudoclnrus og Pcfaurista , staa paa et noget lavere 

 Trin end Phalangistinerne ; paa de øvre bredformede Kindtænder have de endnu tydelige 

 Spor af de oprindelige tre yderste Spidser, der helt ere forsvundne hos Phalangistinerne, 

 og Kindtændernes Knolde have endnu adskilligt af den kantede Form, der findes hos 

 Didelphyider og andre lavere Marsupialia (^- Placentalia , men er forsvunden hos Phalan- 

 gistiner^*). I Sammenligning med Phuscolarcttis , den laveste kjendte Slægt af Phascolarc- 

 tiderne, have Pseudochirinerne beholdt lidt mere af det oprindelige Tandsæt; foruden de 

 tre Fortænder og Hjnrnetanden findes endnu i Overkjæben alle de sædvanlige syv Kind- 

 tænder, og kun den forreste af dem er vantreven ; i Underkjæben mangle vel alle Fortænder 

 undtagen den forreste, men Hjørnetanden er endnu tilstede, om end kun som en ganske 

 lille Vantrivning , og alle syv Kindtænder kunne findes, de to forreste dog knn som Van- 

 trivninger. 



PseuJochirus har endnu i Legemsbygning stor Lighed med Didelphyider; den er 

 dog lidt mere uddannet til Klatring; Haanden er bedre indrettet til Gribning, ved at 1ste 

 og 2den Finger modsættes de andre; i Foden ere 2den og 3dje Taa noget mere vantrevne 

 end hos nogen Dideljdiyide. Petaurista har indrettet sig til hurtigere og friere Bevægelser, 

 næsten ganske som Egern ; Haanden er formet paa mere sædvanlig iMaade end hos 



