119 



Vantriviiing (se Anm. 47 og Vidensk. Meild. Natiirhisl. Foren. Kljhvn., 1882). og Formen af Underkjæbens 

 bageste Del er hos Tricoiiodontider en ganske anden end hos Pungdyr. Owen (Monogr. Mamni. Mesoz. 

 Form.; p. 18) har selv set Forskjelleii i Underkjæbens Form, men ikke tydet den rigtig; den Muskel-Kam hos 

 Triconodontidernc, der liar været kaldet Prc. anifularis, ligger paa et andet Sted end den indbojede Prc. 

 am/uluris hos Pungdyr, mere paa Kjæbens Inderside og naaende helt op til Comhjlus; det er sikkert Skjellet 

 mellem Fæsterne af Temporalis d- Vteryqoidei paa den ene og Digaster paa den anden Side og svarer 

 sikkert til en lignende Kam hos Ornithorhynchus ; den har neppe været Skjel mellem Pterygoideus internus 

 og Mcisscter, saaledes som en ægte Prc. angularis er del. 



(Man har ment ogsaa i Tandskiftet at (inde en Lighed mellem Jura-Dyrene og Nutidens Pungdyr; 

 paa en l'nderkjæbe af Triconodon har man troet at kunne paavise, at kun en af Kindtænderne, den 4de, 

 blev skiftet (Thomas: Pliilos. Transact. Roy. Soc, vol. 178, 1887); men Undersøgelserne over Jura-Dyrenes 

 Tandskifte ere endnu saa ufuldslændige, at inlet kan bygges derpaa.) 



Ameghino luir beskrevet en Ræ'kke indbyrdes nærstaaende Patledyr-Slægter fra »tertia're" Lag i 

 det sydligste Syd-Amerika: Abderites, Acdestis, Decastis, Dipilus, Picliifilus, Callomenus, Halmadromus, 

 Halmasehts, Essoprion, Epanorthus, Tidens, Garzonia og Halmarhiphus, som han regner for Plagiaulacider 

 (de fuldstændigsle Oplysninger om dem har Ameghino givet i: Contribucion al conocimiento de los Mamiferos 

 fdsiles de la Republiea Argentina ; Actas de la Academia Nacional de Ciencias de la Rep. Arg. en Cordoba, 

 tom. VI, 1889, Text & Atlas, og især i: Los Plagiaulacideos Argentinos; Roletin del Instituto Geografico 

 Argentino, 1S90; p. 143 — 201; ogsaa i Revista Argentina de Historia Natural , tom. 1, 1891; p. 38—44; og: 

 Nuevos Restos de Mamiferos fdsiles de la Patagonia Austral; Rev. Arg. Hist. Nat., tom 1, 1891, p. 303—308). 

 De kjemles næsten udelukkende efter Stykker af Underkjæber; meu allerede derefter kan det næsten med 

 Sikkerhed siges, at det ikke er Plagiaulacider, men at de have en langt luijere Oprindelse. Det er smaa 

 Pattedyr, hvis Tandsæt og Tandformer meget stærkt minde om Insektædere som Eriiiaceus, Uropsihts, Sorex 

 o. s. V.; de have en lang fremliggende Fortand, hos de fleste fulgt af flere ganske smaa vantrevne Tænder, 

 en stor veludviklet Tand, vistnok pi, af Bredform, af Mellemform eller Smalform, og tre bredformede Kind- 

 lænder af den ganske sædvanlige femspidsede eller firspidsede Form, der er den ejendommelige for de 

 oprindelige Marsupialia og PlacentaJut, men ikke kjendes hos Plagiaulacider, der i den Henseende slutte sig 

 nærmest til Triconodontider og andre Monotremer (Ameghino regner Plagiaulaciderne til Marsupialia). Hvis 

 der ligger virkelige Iagttagelser til Grund for Ameghino's skitserede Tegning af Underkjæbens bageste Del hos 

 den bedst kjendte af de paagjeldende Slægter (Abderite- ; Los Plagiaulacideos, p. 11 , fig. 1 , i Særtryk), har 

 man deri end yderligere Anledning til ikke at tro paa Slægtskabet med Plagiaulacider, hos hvem Under- 

 kjæben er af en simplere Form, uden egenlig Prc. angularis, o. s. v. Det eneste, der særlig kunde lede 

 Tanken hen paa Plagiaulacider, er, at Abderites har en stor riflet Tand, vist j)4, der virkelig minder om 

 Plagiaulax (om den riflede Tand hos Abderites er den samme som hos Plagiaulax, vides dog slet ikke); men 

 hos Acdestis, IHpilus og de andre nærstaaende Slægtninge af Abderites er den tilsvarende Tand ikke riflet, 

 men har en almindelig Mcllomform eller Bredl'orm, og hos Garzimia og Halmarhiptius ere alle Kindtænderne 

 omtrent som hos Didelphyn; Abderites har vist ad sine egne Veje faaet den riflede Tand, Mgesom Hypsiprynmus 

 uomtvistelig har faaet lignende Tænder, Ji 2 og ^j 3, uafhængig af Plagiaulacider. At Abderites, Acdestis o. s. v- 

 ikke ere Plagiaulacider, ikke Monotremer, synes tilstrækkelig klart; om det er Insektædere eller Pungdyr, kan 

 derimod ikke endnu afgjores ; maaske de snarest have deres Udspring tra sædvanlig formede Didelphyider. 



31) p. 76. Osborn opfatter den senere tilkomne ydre Spids paa de nedre bageste Kindtænder hos 

 Amblotheriider som svarende til Midispidsen paa de simpelt trespidsede Kindlænder; den forreste og bageste 

 af de tre oprindelige Spidser skulle være M'otated inwards«, saa at den mellemste er kommen til at staa 

 udenfor dem. Han faar derved mange Bryderier med Tydningen af de alligevel stadig tilstedeværende tre 

 indre Spidser og af Spidsernes Stilling i Forhold til Radderne. 



Hos enkelte Arter af Amblolheriider kjendes ogsaa de ovre bredformede Kindlænder (se især Osborn : 

 Proceed. Acad. Nat. Se. Philadelphia, 1888; fig, p. 299); de synes at være hyggede paa lignende Maade som 

 de nedre; foruden de tre oprindelige ydre Spidser findes der en stor indre Spids. 



