125 



(Filhill licskiiver ogsna luigle lost lundiie Axes som mulig horende til Perotherium ; de have stor 

 opsvulmet Torntap, der minder noget om Didelphys marsupialis og D. cancrivora; men nogen 

 nærmere Lighed er der ikke; blandt andet man Torntappene paa de paagjoldende Axes have strakt 

 sig langt tilbage hen over Torntappene nf de folgcnde Halsvirvler, hvad de netop ikke gjore hos de 

 nævnte Arter Didelphys.) 



Cnpe: The Vcrtebrata of the Tertiary Formations of the West, Book I; Hajden's Report U. S. Geol. Surv. 

 Territ., vol. III, ISS3; p. 2GS-69 og 788-800, pi. XXV a og LXII. (Om de amerikanske Former, der 

 ere beskrevne som Perotherium, virkelig hore til Slægten, er tvivlsomt.) 



Se II los s er: Die AlTen, Lemuren etc. des europaischen Tertiars; Beitr. ?.. Palaontologie Osterreich-l'ngarns, 

 Bd. VI, 1887; p. 145-61, pi. 



I Kjobenhavn lindes adskillige Kjæljcr og enkelle Lemmeknogler af l'erotheiium, fra Frankrig. 



16) p. 89. Det er Ameghino, hvem man skylder det meste af Kundskaben om de uddode 

 • Pungdyr« fra det sydligste Amerika, især om den e,|endommelige Fauna i Patagonieii; han har selv ladet 

 foretage Udgravninger og skrevet om Udbyttet (se de Arbejder, der ere nævnte p. 119). Om de fundne 

 "Pungdyr" er det dog endnu næsten umuligt at have nogen sikker Mening, dels fordi der næsten udelukkende 

 kun er fundet Stykker af Underkjæber, hvad der oltest er for lidt til at dømme efter, dels fordi de hidtil 

 givne Beskrivelser for en meget stor Del ere foreløbige og kun lidt indgaaende, og Billeder for de flestes 

 Vedkommende endnu mangle, og do faa Billeder, der findes, kun ere Skitser; heller ikke kan man rigtig tale 

 om dem, fordi ikke faa af de Navne, der ere givne, ere saa urigtige (galt formede græske Ord, Bastarder af 

 Latin og Græsk, meningslose Anagrammer og barbariske Ord), at de ikke kunne bruges. 



1 sit mest sammenhængende Arbe,ide (Contribucion etc, 1S89) fordeler Ameghino de sydamerikanske 

 uddiide »Pungdyr« paa folgeude Maade (tilfojede ere her de Slægter, som Ameghino har opstillet efter 1889; 

 indenfor Epanorthidæ ere Slægterne kun ordnede alfabetisk, fordi man ikke kan se, hvorledes Ameghino 

 har tænkt sig Ordningen): 



Microbiotheria. 



Microbiofheridcc: Stylognathus , Mierobiotherinm , Stilotherium , Eodidelphys, Prodidelphys, 

 Hadrorhynehus. 

 ilaeropoda. 



Macropodidæ : Macropristis. 

 Plagiaulacoidea. 



AbderUesidec : Abderites. 



Epanorthidcc : Acdestis , Callomenus, Decaslis, Dipilus, Kpanorlhus, Essoprion , Halmadromus, 

 Halmaselus, Pichipilus, Tideus. 



Garzonidæ : Garzonia, Halmarhiphus. 

 Pedimana. 



Di'pelphyda! : Didelphys, Dimerodon. 

 Dasyura. 



Thylacynidcc : Prothylacynus, Protoproviverra, Peralhercutes. 



••Mierobiotheridce« kjendes kun efter Stykker af Underkjæber. De skulle nærmest ligne Didelphys; 

 men Fortændernes Tal skal hos nogle være kun to (hos andre fire), og Hjornetanden skal hos nogle ligne en 

 Forkindtand. Formen af Underkjæhens bageste Del synes at være ukjendl. 



Macropristis har Ameghino senere henfort til »Plagiaulaeideos«. Den er opstillet efter et Stykke 

 Oveikjæbe med nogle Tand-Levninger, om af én eller af tiere Tænder skal det være umuligt at sige. Tænderne 

 skulle minde om Elephas og Hydrochoerus. Om Dyrets Slægtskab er det selvfølgelig umuligt at sige noget. 



Om 'Plagiaulacoidea«, se Anm. 30, p. 119. 



Flere Arter Didelphys har Ameghino opstillet efler lose Underkjæber, men næslen uden at sammen- 

 ligne med nulevende. At opstille Didelphys-Arler efler Underkjæber alene, er en mislig Sag; Slægterne 

 blandt de nulevende Didelphyider kunne ikke engang altid skjelnes derefter — Burmeister (Anales del 

 Museo Nacional de Buenos Aires, entrega XVII, 1891) har opstillet en Art Didelphys efter et Stykke af en 



