126 



(Anni. IG.) 



liiiderkjæbc , hvorpaa Amcgliiiio tidligere havde grundet en egen Slægt. NoHciis , ^^oni lian lienrurtc li! 



'Creodonta'. — Dimerodon er opstillet efter et lille Stykke llnderkjæbe uden Tænder, kuu med Tand-Grnlier. 



Dens Slipgtskab er yderst tvivlsomt 



Alle de opstillede 'Dasyura- ere kun ganske kort beskrevne, og Afbildninger haves endnu ikke. — 



Af l'rothylacynvsi kjendes Over- og llnderkjæbe. Baade i Tændernes Tal og i Kindtændernes Form og i 



Undcrkjæbens Form skal den ligne Thxjlacinus (de ovre Forlænders Tal kjendes dog ikke, og endnu er det 



ikke oplyst, hvor let det er at tælle de nedre Fortænder, om hvis Form der heller ikke er sagt noget). — 



Protoproviverra kjendes ogsaa efter Over- og llnderkjæbe. Tændernes Tal skal være ganske som hos de 



fleste Dasvurider, Fortænderne i. Om Fortænderne faar man ellers kun at vide, at de ere meget smaa; om 



3 



Kindtænderne er det ikke let at danne sig en Forestilling efter lieskrivelsen. — Perathereiites kjendes kun 

 efter Stykker af llnderkjæben ; Fortændernes Tal kjendes ikke, Undcrkjæbens Form vist heller ikke; Kind- 

 tænderne maa minde om tSarcophilus ete. — Men efter Kjæberne alene kan de paagjeldende Dyrs SUrgtskab 

 ikke bestemmes. De to Slægter blandt de nulevende Dasyurider, Sarcojthiliis og Thylacimis, hvis Kindtænder 

 have faaet den skjærende Form, ere uden nærmere Slægtskab indbyrdes; de ere kun begge Kjød-Ædere, 

 stammende ad forskjellige Veje fra Dyr som Dasyurus eller Phdscologale, der i Kindtændernes Form næsten 

 ere som Didelphys. En Diddpliys, der ligeledes brugte sine Kindta'nder paa samme Maade som Rovdyr, 

 til at afklippe Kjod, hvorved de mest fremstaaende Spidser paa de ovre og de nedre Kindtænder skures med 

 Siderne mod hverandre, vilde lige saa vel som en Dasyurus faa samme Tandform som Sarvopliihis eller 

 Tliylarinus. Af geografiske Grunde er der langt storre Sandsynlighed for, al Prutliyhtcyiius og de andre 

 Syd-Amerikanere have deres Udspring blandt Didelphyider eller maaske blandt endnu oprindeligere Marsupialia, 

 end at de høre til Dasyuriderne. Der er endnu ingen Grund til at folge Ameghino i hans Tro paa en tidligere 

 Landforbindelse umiddelbart mellem Nyholland og Syd-Amerika. 



*7) p. 90. Naar Tandsættet, Mælketandsættet sammen med det blivende Sæt, hos de oprindelige 



12 3. 1. 123 456 7 



Placentalia betegnes saaledes: "- — , maa det hos de kjendle Marsupialia betegnes paa følgende 



123. 1 I 234 J n 1 o 



1 23. 1. 1234567 



Maade (se ogsaa Anni. 36 og 43): 

 Didelphyidæ. 



11234. 1. 1234567 



Grymaumys, Perotherimnt, Philandcr, Didelphys, Chironectes. 



1234. 1. 1234507 



Dasyurider. 



1 123. 1. 1234567 



Phascologale sædvanlig, Podabrus, Anfechinomys, Thylacinus. 



123. 1. I23456T 

 I 123. I. 123 45C7 



Myrmecohius. Som hos Phascoloyale og flere andre Pungdyr er dp 3 en lille 



) 23. 1. 123 4567 



vantreven Tand. og som hos Phascologale og de fleste andre Pungdyr bryder p 3 frem senere end de nærmest 

 slaaende Fcnkindtæniler (hvad der er set baade af Thomas, af Lechejog af mig selv) og skyder sig frem 

 noget foran dp'i; Forskjellen fra det sa'dvanlige er kun. at p 'i ikke ved sit Frembrud fortrænger dpi, men 

 paa Grund af Kjæberncs Længde og Tændernes Vantrivning og ringe Størrelse faar Plads foran den. — 

 Ikke sjelden findes der enkelte overtallige Kindtænder, saa at deres Tal er større end 8; paa en Hovedskal 

 i Zoologisk Museum findes der paa den ene Side i Overkjæben en overtallig Forkindtand; hos en anden 

 findes i hver Kjæbe en overtallig Bagkindtand. (Se Vidensk. Medd. Naturhist. Foren. Kbhvn, 1882; p. 22, 52 

 og 65; i den dér givne Fremstilling findes enkelte sniaa Afvigelser fra nærværende.) 



Leche (Beitr. z. Anat. des Myrmecohius fasciatus; Biol. Foren. Forhandl., Bd. III, 1.S91) indrommcr 

 al KindlæMulcriic i deres Form ere vantrevne; men med Hensvii III deres Tal slnllcr han sig lil ilcn sædvanlige 



