RED lg 
Spidsen, der er tyk. Øjet meget stort, omgivet af en stor Hudvold.  Tommelens 
Flyvehud bred, fæster sig ved Grunden af Iiste Fingerled. Flyvehuden mellem ?den og 
3dje Finger meget bred.  Haleflyvehuden forholdsvis bred. Farven af hele Dyret er 
graabrun, foroven mørkere, især bagtil, Hovedet og hele Undersiden lysere. Paa Skulderen 
en snehvid Plet, der udbreder sig et Stykke ned ad Overarmen under Flyvehuden.  7ragus 
og Hudvolden om Øjet gule. /ris kastaniebrun. » 
Tommer 
og Linier. Millim. 
Fra Spidsen af Snuden til Enden af Kroppen .... 2771” 55 
Pandens' Brede mellem ørene SS anede me 67/27" 14 
Næsebladets Længde fra Midten af Næsebor .....- Sud ii 
Næse bider s Brede Re eee see en TUNE te tet FARE SE 67/2 
Øretst Lander ESS RSET ER SEERE L TE 07 19/2 
ØretsøBreder ikke ndbredt een SENE SEES All, 19 
ONKEL NE SUT EL SSRE so area ENO on ØL EL Er DSE EE PLS 4/3 
Underdele 1178 41'/» 
LEDET TNS Es Saar Ba or 0 OLD no Bad ED BERGE 125 RE 320 
UN NEEDS EEN EEN OIO KODET DAD NO LEE 15/3 
FOSSER ESSEN Ll [1 
SPORES ES See REN STEDE ERE SENE STADERE BEL 6/2 
Haleflyvehudens Brede i Midten. ....22224….… Sa 17/2 
«Den 25de Marts 1836 fløj en Han ind i mit Værelse i Lagoa Santa, og jeg luk- 
lede strax Døren. En tam Ugle af Arten Striv decussata Licht. (Scops brasilianus) sad i 
Værelset og fløj strax op paa en Pind under Loftet for at gribe sit Bytte; men aabenbart 
i Bevidsthed om, at Uglen ikke kunde skade den i Flugten, fløj Flagermusen bestandig 
hen imod den og gav den et Slag med Vingerne paa Hovedet og tirrede den aldeles som 
Smaafuglene. Uglen indskrænkede sig til Forsvarsstilling, saa længe Flagermusen fløj; 
oa (ej z DD) z 7 
men aldrig saa snart var den bleven udmattet og hagede sig til Loftet, før Uglen fløj ben 
og greb den med Kløerne; imidlertid rev den sig løs, og Spillet fortsattes saaledes med 
vexlende Angreb fra begge Sider, til Flagermusen aldeles udmattet var bleven et Rov for 
sin Fjende, hvis jeg ikke var traadt imellem.» 
Arten hører til de Stenodermer, der have de korteste Snuder og rundeste Hoveder; 
Lund fremhæver dens kugleformede Hoved i Forhold til Vampyrops, Chiroderma og Sturnira; 
den maa heri sammenlignes med Arter af Slægterne Stenoderma, Centurio og Pygoderma, 
Slægter, der ligne hverandre i mange Henseender, ogsaa i Farvetegning. Pygoderma af- 
viger allerede ved at have anden Form af Læbe og Tænder; Lund stillede den selv i en 
anden Underslægt. Centurio afviger ved ganske anden Form af Snude og Øre 0. s. v. 
Arten synes snarest at høre hjemme i Slægten Stenoderma, men kan ikke falde sammen 
med nogen af de hidtil kjendte Arter. Stenoderma («Sphæronycteris») toxophyllum har ganske 
anden Form af Næseblad; 5. («Peltorhinus») achradophilum, S. (Stenoderma s. str.) rufum, 
S. nichollsi og S. («Plyllops») falcatum afvige i Form af Næseblad og Haleflyvehud, i Maal 
9% 
