IA 
[3] 
vantrives og forsvinder, ligeledes p2; nedre Hjørnetand kan komme i et ejendommeligt 
Forhold til de øvre Fortænder, 0o.s.v. Nær til Vesperugo, nærmest til de mere oprindelige 
Former af Slægten, knytter sig Harpyiocephalus, der har faaet tudformet fremstaaende 
Næsebrusk, Synotus, der har faaet meget stort Øre, og Chalinolobus, der har faaet en sær- 
egen Hudfold påa Underlæben og undertiden har en Slags lille Næseblad. Yderst nærstaaende 
ved Vesperugo, især lignende de højeste Arter, tildels neppe nok forskjellige som Slægter, 
ere Scotophilus, Otonycteris, Nyctophilus, Atalapha og Antrozous. Antrozous er naaet videre 
end nogen anden af Vespertilioninerne i, at en af de nedre Fortænder er forsvunden. 
De noget brede Ledruller paa Laarbenets nedre Ende og den forholdsvis vel- 
udviklede V/na tyde paa, at Molossinerne stamme fra temmelig oprindelige Vespertilionider ; 
iøvrigt, i Henseende til Flyve-Udvikling 0. s.v., staa de kjendte Molossiner omtrent paa 
samme Trin som de højeste Vespertilioniner, ligeledes i Henseende til Tændernes Tal. 
Læberne ere blevne usædvanlig store. Vist mere end andre, Flagermus have Molossinerne 
øvet sig i, trods Flyve-Evnen, at bevæge sig paa fast Grund; deres Baglemmer ere vel 
korte som hos andre højtstaaende Flagermus, men usædvanlig muskelstærke; F%bula er 
ogsaa forholdsvis stærk.  Haleflyvehuden er indskrænket. Ligesom andre Flagermus bruge 
de Foden til at kæmme deres Skind; men i Stedet for altid at bruge Fodens Kløer have 
de ofte nøjedes med at bruge Fodens Inder- eller Yderrand; Følgen deraf er bleven, at 
Haarene langs Randene af Iste og dte Taa ere blevne lange, stive, tildels krogede Børster, 
og at Huden paa de samme Steder er bleven tyk. 
Skjønt Mystacina i nogle Retninger er meget ejendommelig udformet, særlig 
indrettet til at bevæge sig hurtig paa fast Grund med sammenfoldede Vinger, er den dog 
i én Henseende oprindeligere end de andre Molossiner: den har em mere sædvanlig 
Tragus; hos de andre bliver Antitragus usædvanlig stor og dækker for Tragus, der van- 
lrives.. Molossinernes øvrige Slægter ere indbyrdes meget nærstaaende. Hos Nyctinomus 
ere Mellemkjæbebenene endnu indbyrdes frie forrest, om end Afstanden mellem dem kun 
er ringe; hos Chiromeles og Molossus ere de voxede sammen. 
Vespertilionidæ "). 
I) Overarmens Condylus internus stærk; Ledfladen paa Overarmens nedre Ende bred og jevn; 
Baandene mellem Over- og Underarm ikke fæstede i dybe Gruber. 
Natalini: Natalis, Thyroptera, Amorphochilus, Furia. 
IT) Overarmens Condylus internus svag; Ledfladen paa Overarmens nedre Ende smal og dybt 
furet; de fleste af Baandene mellem Over- og Underarm fæstede i dybe Gruber. 
A) Mellemkjæbebenene forholdsvis temmelig vidt skilte; F%bula svag. 
Vespertiltonini: Vespertilio, Plecotus, Minyopterus, Lasionycteris, Vesperugo, Harpyio- 
cephalus, Synotus, Chalinolobus, Scotophilus, Otonycteris, Nycto- 
philus, Atalapha, Antrozous. 
B) Mellemkjæbebenene kun lidt skilte eller sammenvoxede. F%bula stærk. 
Molossini: Mystacina, Nyctinomus, Chiromeles, Molossus. 
