(Anm. 15.) 
Halvaber, «fehlt» hos Flagermus. I denne Henseende er der en Lighed mellem Galeopithecus og Flagermus; 
de ere sikkert heri mindre oprindelige end de Insektædere, hos hvem Trapeztus naar frem over Halsen; men 
om Udspringet af Trapezius strækker sig lidt længere eller lidt kortere, kan ikke være meget betydningsfuldt, 
11) «Insertionsweise des M. subclavwus» skal være «bei Cléromys wie bei Gal.», men anderledes 
hos Insektædere og Flagermus. Sagen er, at Fæstet af Subelavwus hos Galeopithecus ikke alene som 
sædvanlig er langs det yderste af Clavicula indtil ÅAcromion, men ogsaa strækker sig videre langs det korte 
Båand mellem Clavicula og Prc. coracowdeus ned til det øverste Hjørne af Prc. coracoideus, til «dorsalen 
Schenkel des Proc. coracoid.» Denne Forskjel fra det sædvanlige er yderst ubetydelig ; ved en ubetydelig 
Væxt i Fæstet af Subclavius vilde det samme fremkomme hos andre Dyr. løvrigt er Forholdet jo blandt 
dem, der ikke tyde paa Slægtskab mellem Galeopithecus og Flagermus. 
Den «dorsale Schenkel des Proe. coracoid.» hos Galeopithecus regner Leche for at være særlig 
ejendommelig; dog skulle nogle Flagermus deri nærme sig Galeopithecus: «Der Prøocessus coracoideus (hos 
Galeopithecus) låuft ..…. in zwei lange Fortsåtze aus, von denen der ventrale allein demjenigen anderer Såuge- 
Uhiere entspricht, wåhrend der dorsale vordere den dieser Form eigenthimlichen Muskulaturverhåltnissen seine 
Entstehung verdankt; er dient nåmlich dem Muse. coraco-cutaneus und einem Theil des Muse. subelavtus 
zum Ansatz. Das Ligamentum coruco-claviculare geht von der Spitze des dorsalen Coracoidschenkels aus. 
.…. Am Nåchsten stimmen in der Bildung des Proc. corac. wiederum einige Vespertiliones mit Gal. uberein, 
nur ist der Processus nicht an der Basis gespalten, sondern es ist ein langer Schaft vorhanden, welcher die 
beiden Fortsåtze trågt» (p. 10). Det er ikke de paagjeldende svage Muskler, men det stærke Lig. coraco- 
claviculare, der frembringer den opadgaaende Udvæxt fra Grunden af Prec. coracoideus hos Galeopithecus. 
Ganske den samme Udvænst, frembragt af samme Baand, findes hos enhver Flagermus, dog altid svagere, 
og kan ogsaa spores hos mange andre Pattedyr. De to Grene paa Spidsen af Prec. coracotdeus hos nogle 
Vespertilionider ere fremkomne ved Udvidelse og Spaltning af den sædvanlige enkelte Spids; den ene af de 
to Grene er Udspringet for Caput breve bricipitis, den anden for Coracobrachaalis; ingen af dem har noget 
at gjøre med den «dorsale Schenkel» hos Galeopithecus. 
12) «Ursprung des «M. flexor carpi ulnaris» skal hos Flagermus være som hos Galeopithecus; 
derimod skulle Insektædere og Halvaber være anderledes. Sagen forklares nærmere saaledes (p. 25): «Bei 
Insectivora (auch Tupaia) und Halbaffen nimmt der Flexor c. ulnaris stets vom Hwmerus seinen Ursprung; 
bemerkenswerth ist desshalb, dass er bei Chzroptera gleichwie bei Gal. distalwårts gewandert ist, denn bei 
den ersteren entspringt er nach Macalister hauptsåchlich von «subolecranon part» der Ulna, erhålt aber 
sewohnlich ausserdem einen kleinen Zipfel vom Condyl. med. humert; bei Gal. ist nun selbst dieser schwache 
Humerusursprung verschwunden.… Hvis denne Fremstilling var rigtig, skulde altsaa Galeopithecus heri 
være mindre oprindelig end Flagermusene; men Sagen er ikke saa ligefrem; hos de fleste Flagermus ud- 
springer nemlig Flexor carpt ulnaris fra Overarmen. Hos Mucrogløssus (maaske i det hele hos Pteropodider) 
udspringer den med to Hoveder, et stærkere fra Ulna og et svagere fra Humerus; hos Artolbius er der 
ogsaa to Hoveder, men det stærkeste udspringer fra Humerus; hos Rlunolophus, Nycteris, Vespertilio, 
Plecotus, Minyopterus, Vesperugo, Molossus er Udspringet kun paa Humerus. Den oprindeligste Form for 
Udspringet er snarest den mere ubestemte, paa én Gang fra Over- og Underarm; denne Form er i hvert 
Fald meget almindelig hos Pattedyr; i saa Fald vilde altsaa Galeopithecus afvige fra det oprindelige paa én 
Maade, de højerestaaende Flagermus paa en anden. 
13) «Ursprung des M. supinator longus» (burde maaske snarest kaldes Supinator brevis eller 
longus d: brevis) skal hos Halvaber være som hos Galeopithecus, men anderledes hos Insektædere og 
Flagermus. Der er i denne Henseende ingen væsenlig Forskjel mellem Galeopithecus, Insektædere og 
lavtstaaende Flagermus, som Macroglossus; Forskjellen er kun, at Udspringet af Supinator hos Galeopithecus 
maaske strækker sig noget højere op langs Overarmen end sædvanlig hos de andre, ligesom dens Fæste naar 
temmelig langt ned paa Underarmen; det er kun hos de højerestaaende Flagermus, at Swpinator vantrives 
stærkt. Galeopithecus og de højere Flagermus afvige paa forskjellig Maade fra det sædvanlige. 
14) «Verhalten der Mm. tensor fasciæ latæ, glutæus maximus und femorococcygeus» skal hos Flager- 
musene være som hos (7aleopithecus, men anderledes hos Insektædere og Halvaber; dog faar man anden- 
steds (p. 32) at vide, at «unter den Insecttvoren stimmt hierin nur Clrysochloris mit Gal. iberein.« Det 
er sandt, at den paagjeldende Muskelmasse hos Galeopithecus og Flagermus er temmelig ens; men det kan 

