Phascologale, Dasyimis op deres nærmeste Slægtninge blandt Dasyurider liave fast- 

 holdt en mere oprindelig Form paa de ovre bredformede Kindtænder end der findes bos 

 noget andet nulevende Pattedyr: de tre yderste Spidser cie tilstede, og den mellemste af 

 dem, ligesom den mellemste af de tre indre Spidser paa de nedre bredformede Ta-nder, 

 er den storste som Minde om dens tidligere Enemagt. ^) Didelpbyidcrnes Tænder ligne 

 vel Dasyuridernes ; men der er dog ingen af de kjendte nnlevende Didelpliyider, der kan 

 vise el saadaut (»Idlidsmiiule, som Dasynriderne kunne. Ilos Grymasomys og Fldlnnder 

 findes .endnn de tre yderste Spidser paa de bredformede ovre Kindtænder; men den 

 mellemste bar mistet sin Overmagt. Ilos Didelphys, Cldronectes og Hemiurus er den 

 bageste tillige ifæ-rd med at miste sin Selvstændighed. ") 



Grymæomys er den af Slægterne, der i Tændernes Immiu bar beholdt mest af I>ig- 

 lieden med de laveste Dasyurider. I Sammenligning med sin na'rmeste Slægtning, Philander, 

 har den beholdt de huje skarpe Spidser paa de bredforniede Kindtænder, og ingen af 

 Tænderne ere vantrevne. Philander synes at have vænnet sig til en Slags Fode, der kun 

 kræver ringe Tygning ; i hvert Fald ere de bredformede Kindtænder blevne usædvanlig 

 smaa med lave stumpe Spidser, de bageste, ovre og nedre m3, ere endogsna vantrevne; 

 derimod har den faaet store, skarpe og furede iJjorneta>nder , der minde om Rovdyr som 

 Katte, og de nærmeste Kindlænder, /* 1 i Over- og Fnderkjæben, ere bragte til at vantrives. 

 I nderkjæbens Prc. angnlarU har hos Grymæomys den sædvanlige Form; bos Philander er 

 den bleven mere ndbredt og rellet nedad, vist fordi den er skudt til Siden af Tunge og 

 Svælg. Ribbenene have hos Grymæomys .deu sædvanlige smalle Form ; hos Philander, som 

 er uddannet til Klatring nok saa godt som nogen Grymæomys, ere Ribbenene blevne brede, 

 vel snarest under Paavirkning af Skulderbladets Muskler. Grymæomys har ingen Pung, 

 ['alterne ere enten spredte over Rug og Rryst eller mere samlede paa Rugen; bos Philander 

 ere Patterne samlede paa Rugens Midte, og paa hver Side af Rugen er der fremkommet 

 en Længde-Hudfold, en ufuldstændig Pung, der ikke dækker Patterne.") 



Naar undtages den ejendommelige Forskjel i de ovre bredformede Kindtænder, er 

 der neppe noget gjcnnemgaaende .Mærke, der skiller Didelphys fra Grymæomys-, men 

 Didelphys er Grundlaget for to mere afvigende Slægter, Chironectes og Plemiurus. Chironectes 

 slutter sig meget nær lil de laveste Arter Didelphys; Forskjellen ligger kun i deus for- 

 holdsvis faa Ejendommeligheder som Vauddyr. Hudfolderne mellem Tæerne ere ved at 

 udspiles og fores mod Vandet bragte til at voxe og have strakt sig frem til Tæernes 

 Spidser; Tæerne have dog ikke derved mistet meget i fri Revægelighed. Varborsterne, der 

 ogsaa maa gjøre Tjeneste under Vandet, have ved Vandets .Modstand faaet Tilskyndelse lil 

 Va'xt og ere blevne usædvatdig stærke. Huden paa Fodsaalen og især paa Haandfladen er 

 bleven bojst ejendommelig, vistnok tillempet til Sandsning i \ andet ; paa Haandlladen 

 minder Huden i hojeste Grad om Huden paa en Tunge mcil Fapillæ jiliformes 4-fnngiJormes; 



K Musco Lundii. 2. O. 2 



