40 



{Diddphijs opossn m .) 



Tænder. 2(loii, Siljn, ide og 5te ovre Fortiiiid ei'e iiirsleii ens, idet 3djc , 'ide 

 og 5te ikive liltiige i Svierlied , 5le er endogsaa lidt svagere end ich;. Af de nedre For- 

 tænder er den 1ste den sta^'keste; de følgende aftage jeviiL i Slorrelse; lladen |iaa Inder- 

 siden er umærkelig. IJJorneta'ndorne, især den nedre, ere mindre sta-rkt samnKMitrvkle ; 

 den nedre iiar ikke noget Frems[)ring paa Forranden. De small'ormede Kindtænider ere 

 noget kortere forfra bagtil og mindre skarpt sammentrykte ; /) 1 er ved et anseligt Mellem- 

 riim skilt fra p2; pi er ved Mellemrum skilt baade iVa lljoi'netanden og fra p2. p2 er 

 svagere, mindre enti p 3, der er Imjere. Den mellemste yderste Spids paa de bredformede 

 (ivre Kindtænder er lidt storre, men den bageste Itetyilelig lavere, ilærd med at sænke sig 

 ned i Ivroneus bageste lljorne; Hælen strækker .sig ikke ndenoni de fremspringende lljorner 

 af I)atterspid.serne. l'aa de bredformede nedre Kindtamder er forreste indre Spids linjere, 

 saa at den kun er lidt lavere eud den mellemste, og bageste indre Spids er lidt lavere. 

 Paa dp 3 ere forreste iNIodcrspids og forreste Datlerspids forenede, dp 3 bar fuldsta'ndig 

 Hredform som p A. 



Hovedskallen er fast bygget. Knoglerne ikke tynde. Kammene stærke. Hjerne- 

 kassen er lille i Forbold til Ansigtet og bar kun svagt bvælvede Sider. Ansigtet langt og 

 smalt. Næsebenets forreste Spids buer n- ppe iumI over Næseaabningen. Mellemkjæbe- 

 benets Forrand bojer foroven mindre stærkt fremad , og forneden naar den næsten ikke 

 frem foran Fortænderne. Overkjæbebenets Yderside hos Hannen mere udposet efter 

 Hjornetandens Rod. Gruben i Overkjæbebenets Rand for Spidsen af den nedre Hjørne- 

 tand er bos Hannen storre. Den forreste Munding af Canalis infmorbitalis ligger noget 

 længere fremme, over Bagranden af p2. Øjehulen er lidt mindre rummelig og vender 

 mindre fremad; dens forreste-ydre Væg er mindre sla'rkt skudt ud til Siden, helder mindre 

 stærkt udad med sin ovre Rand og er højere. Oftest kun ét Foramen laciymale, under- 

 tiden to (paa en af de tre undersøgte Hovedskaller er der ét paa den ene Side, to paa 

 den anden). Næsebulens Udposning paa Ojehulens l'orrand svagere. Fngen Prc. siipra- 

 orbitalis; en lille Prc. postorbitaLis som en fremspringende kantet Knold. Panden smal, 

 næsten flad. Tindingkammen bojer fra Prc. posiorbitalis temmelig skarpt ind over Panden 

 og forenes med den tilsvarende fra modsatte Side til en anselig og lang Crista sagitlalis. 

 Kindbuen længere og mindre udslaacnde bagtil; dens Frc. postorbitalis kun svagt antydet. 

 Prc. postglenoideus storre. Kammen paa Prc. posltympanlcus sqvamæ over den ydre Ore- 

 aabning noget stærkere. Foramen rotundum ligger længere tilbage. Ganen lang og smal; 

 dens bageste Rand ligger længere tilbage bag m 3. Bagest i Ganen findes en anselig 

 afrimdet Hinde-Aabning bag den, der omgiver Foramen palatinum. Ganens bage.«te Rand 

 er mere bojet nedad og mere fortykket. Den Bonbro, der udadtil omslutter Foraynen 

 palatinum posterius , er smallere. Den bageste Næsegang smallere og bojere. Haimdus 

 pterygoideus er meget mere bladformet udbredt. Ala magna er kun lidt udbvælvet. En 



