65 



kunne bidrage væsenlig til at lijHpe Dyret frem; i)iies Ryggen, mens Forlemmerne ere 

 fæstede paa Jorden, bliver Hækkenet med Baglenimerne derved fort fremad; strækkes 

 Ryggen, mens Baglemmerne ere fæstede, føres Dyrets Forende med Skulderbellet og For- 

 lemmer fremad. Efter den forandrede Revægelsesmaade indrettes Ryggens Muskler. De 

 Muskel-Dele, der ligge over Ryggens Midte, gaa tildels over til at blive Sener, især i deres 

 yderste Lag, fordi de spændes stærkt ud over Ryggen, uaar <len krummes ivejret. Derimod 

 blive Musklerne i Lende-Egnen meget kjodrige. De af Lendemusklerne, der ligge paa Hvirv- 

 lernes Rygside og altsaa komme til at tjene som Strækkemuskler, voxe stærkest. .Men Væxten 

 af dem. der ligge paa Hvirvlernes Inderside, bliver mere iojnefaldende, fordi de oprindelig, 

 hos lavere Hvirveldyr, ere meget svage, kun smaa Forlængelser af Mm. iiderlransversarii 

 ned paa Hvirvelkroppene; bos Pattedyrene voxe de op, Ira'de i Forbindelse indbyrdes, brede 

 sig langs Bækkenets Forrand, træde ogsaa tildels i Forbindelse med Baglemmets Muskler 

 og spalte sig i flere selvstændige stærke Muskler, særlig H^oas major og Psoas minor. 

 Med Ryggens Krumning følge egne Stramninger i Raandene mellem Ryghvirvlernes Torn- 

 tappe, som derefter ændre deres Stilling; kun de Torntappe, der omtrent staa i Midt- 

 punktet for Ryggens Krumning, beholde den oprindelige omtrent lodrette Stilling; Torn- 

 tappene paa de forreste Ryghvirvler komme til al helde tilbage ; paa de bageste Ryghvirvler 

 helde de frem. Med Musklernes Styrke i Lende-Egnen tiltager ogsaa Hvirvlernes; Hvirvel- 

 kroppene blive mægtigere, og Tværtappe, Torntappe og Frc. mamillares voxe. Den heftigere 

 Bevægelse af Hvirvelraden under pludselig Rojning og Strækning bringer foroget Styrke i 

 de Raand . der omslutte llvirvelkroppenes indbyrdes Led; Raandene brede sig ind over 

 Hvirvelkroppenes Ledllader, som de tilsidst helt overvoxe, saa at de oprindelige Synovialled 

 forsvinde og erstattes af de elastiske Baandforbindelser; de stærke Baand fremkalde sær- 

 lige Epiphyscr paa Hvirvelkroppenes Endeflader. Endnu en Folge af Ryggens Bevægelse 

 i lodret Retning er den, at de bageste Ryghvirvlers Ribben og Pungbenene forsvinde"); 

 der falder nu mindre Tryk paa dem end dengang, da Kroppen bugtedes til Siderne, og 

 Rugen slæbtes paa Jorden, og de ere snarest til Hindring for Kroppens frie lodrette Bøjning. 



Halsen, der fra første Færd deltog i Kroppens Bugtninger til Siden under Dyrets 

 Bevægelser, faar stadig mere Præg af at være Hovedets Bærer. Halshvirvlernes Ribben 

 mi.ste mere af deres oprindelige Størrelse og Frihed. Især de forreste Halshvirvler om- 

 formes mere efter Hovedets Tarv. 



Sandserne øves mere; men ikke alle Sandseredskaberne ændres i samme Grad. 

 Øjet er allerede hos lavere Flvirveldyr saa fuldkomment, at det ikke bliver væsenlig ander- 

 ledes hos Pattedyrene. Smag og Følelse forhøjes; men den forhøjede Evne viser sig ikke 

 i meget paafaldende Bygningsforhold; mest Forandring fremkaldes i Redskaberne for Følel- 

 sen, idet Huden paa nogle Steder, paa Læber og Trædepuder, bliver ganske sæ-rlig ud- 

 styret med Folevorter. Næse og Øre derimod forandres stærkt. 



K Mu3eo Lundii. 2. II. 9 



