66 



De yderst svage Iliidinuskler, der lios lavere Ihirveldyr kunne lijige omkring Næse- 

 borene, voxe hos Pattedyrene under deres Arbejde for al udspile Næseborene, naar Dyret 

 fylder Næsehulen med Luft, og med at lukke Næsen, naar l^uftstrømmen skal standses; 

 de blive stærke og brede deres L'dspring ud over Ansigtels Knogler. Huden omkring Næse- 

 borene og Næsebrusken paavirkes af Musklerne og voxe; Huden slaar Folder, og Næse- 

 brusken voxer frem foran de omgivende Ansigtsknogler. Næsehulen oppustes og udvides 

 tilbage mellem Øjehulerne, som derved skydes ud til Siderne, og dens Bagvæg kommer til 

 at danne en betydelig Del af Hjernekassens Forvæg; den egeidige Næsehule sæltes i For- 

 hindelse med Hulrum i de nærmeste Knogler, i Overkjæbeben og Kindbue, i Pandeben o.s.v. 

 Tallet af Blade i Næselabyrintbens Concha superior er voxet til sex allerede hos lavtstaaende 

 Pattedyr, og Bladenes Overflade forslorres ved Fremvæxt af Længdekamme, der igjen kunne 

 udvides bladformet og rulle sig sammen ligesom Hovedbladet og igjen frembringe Længde- 

 kamme eller voxe fast til omgivende Blade, o. s. v. ; paa lignende Maade kan Concha inferior 

 voxe. Næsehulens Bagvæg, Lamina cribiosa, der støtter Bagenderne af Bladene i Concha 

 superior^ bliver bred. 



Hudmusklernc omkring den ydre Øreaabning faa fornget Arbejde med al udvide 

 Øregangens Munding og styre den i forskjellig Retning, naar Dyret lytter opmærksomt, og 

 de tiltage i Styrke. Deres Paavirkning bringer forøget Væxt i den ydre Øregang, der bliver 

 længere, og Huden om Øreaabningen slaar Folder, der danne det ydre Øre. Øregangens 

 Vægge afstives ved, al der i dem aflejres fastere bruskagtigt Væv i Form af mere eller 

 mindre sammenhængende Ringe eller Plader; den stadige Bevægelse, hvori Øregangen 

 holdes, hindrer, at hele Væggen stivuer. De yderste Bruskplader voxe ud i Hudfolderne 

 omkring Øreaabningen som den store tudformede ydre Ørebrusk. En af de inderste Ringe 

 af fastere Væv ligger i Trommehindens Rand og forbener som Trommeben ved den sær- 

 lige Paavirkning. Med sin Forrand støder Trommebenel til Midtslykket af Ledbenet, der 

 selv for hjalp at bære Trommehinden, og efterhaanden som Trommebenet voxer under den 

 dobbelte Paavirkning af det øvrige af den ydre Øregang og af Trommehinden, omsluller 

 det Ledbenets Midlslykke, river hele Ledbenel løs fra dets oprindelige Forbindelse med 

 Underkjæbe og Vingeben og bringer del til al vantrives og gaa over til al blive udeluk- 

 kende en Øreknogle, Mallnts^^). Ledbenets oprindelige Midlslykke og nedre Ende klemmes 

 inde i Spalten mellem Trommebenet og Tegmen tt/mpttui, vantrives stærkt og blive til den 

 tynde Pic lonyus mallei; Ledbenets øvre Ende beholder mere af sit oprindelige Præg og 

 sin Plads, men oravoxes saaicdes af Trommebenet, at den kommer til at ligge inde i 

 Trommehulen, og sammen med Malleus optages i Trommehulen en af de tidligere Tygge- 

 muskler, som nu bliver M.tensor tympuni. De smaa Bruske, der hos lavere Hvirveldyr 

 kunne ligge i eller ved Trommehinden ved den ydre Ende af Stapes, forbene som Jmus 

 og slutte sig nærmere til Malleus, der selv sender en ejendommelig L'dvæxt ud i Tromme- 



