80 



{Ormthorhynchida.) 

 Krop er bleven bred, ister mider Piunirkiiiiii; iil' Ldsprinjiel aT Triceps; Muskelkaimiiene 

 ere voxedc sta-rkt IVcin, ganske sa-rlig Condyius internu.s, Udspringet foi' I nderarjneus l5oje- 

 muskler. Baaiie Radius og Ulna ere liievne stierke og nogel fastere sainmenfojede . saa 

 at de have mistet noget af deres oprindelige gjensidige l'^riiied ; Prc anconæus er voxet 

 langt nd, mest paavirket al' Fæstet af Tiiceps. IJeva'geligiieden i Skuldcrieddet er bleven 

 usædvanlig fri. Ogsaa Albii('ledd(!t er blevet frit bevægeligt; Overarmens Ledflade mod 

 Radilts er næsten balvkuglel'di'met ; Ulna er tra'ngt tilbage fra Forsiden af Overai'msbenets 

 nedre Fnde. — Foden føres gjennem Jorden paa noget anden iVIaade end llaanden; det 

 er dens Inderrand, der er tagen stærkest i Urng ; bele Foden er vel bleven bred, og Neglene 

 paa alle fem Tæer ere blevne stærke; men stærkest er dog Neglen paa 2den Taa. Ogsaa 

 nogle af Baglemmets Muskler ere voxede, men mindre slaikl end Forlemmets; mest iojne- 

 faldende er Va'xten af en Del af de Muskler, der ligge langs Underbenet; med deres Ud- 

 spring fremkalde de en usædvanlig stærk « Prc. anconæus« paa ovre Ende af Fibxda. 

 Gatit7-ociieinius , eu af de Muskler, der bruges mest bos løbende og springende Dyr, er 

 derimod af Mangel paa Brug bleven forholdsvis svag, og Ilæhidvæxten af Calcanens er der- 

 for ogsaa kuu kort. At Hoftebenet er sammenvoxet med Ikekkenbvirvlerne , har maaske 

 sin Grund i Tillempningen til Gravning; maaske er det fremkaldt ved Trvk fra Baglemmet. 

 — Som Folge af, at Hovedet bruges som Skovl, faa Halsmusklerne en usædvanlig Styrke. 

 Kn eller anden ejendommelig Bevægelses-iVIaade af Halsen er det vel , der bringer Hals- 

 hvirvlernes Ledtappe til at forsvinde, saa at Hvirvelbuerne ere uden Ledforbindelse ind- 

 byrdes. Jordens Modstand trykker Hjeruekassen og gjor den forholdsvis Had og bred. 

 Paa Nakkeleddet gaar der særlig stærkt Slid ; Nakkebenets Ledknuder blive usædvanlig 

 store, ligeledes Ledskaalene paa Atlas. — Hudnuisklerne bidrage vist til at fremme Dyrets 

 Evne til at skubbe sig frem i snevre Gange i Jorden; det er vist væsenlig fordi de af den 

 Grund ere brugte, al de ere voxede overordenlig stærkt og ere blevne særlig udformede. 

 Øregangen med den ydre Orebrusk have Hudmusklerne omvoxet og begravet *'■'). — Af 

 Mangel paa særlig Brug i Jorden er ILalen bleven kort. 



Baade Ornit/ioihyiuhus og Echidna have vænnet sig til en egen Slags Fode, Smaa- 

 Insekter, der ikke paa sædvanlig Maade tygges, men ved Tunges Hjetp trykkes mod Ganen 

 og knuses. Tyggeumskler og Tænder ere derfor vantrevne af .Mangel paa Brug, og der- 

 med er fulgt Svaghed i Kjæbebenene ; Underkjæben er bleven spinkel; Mellemkjæben 

 mister tre. palatinus. Den bageste Del af Tungen , der særlig bruges til at trykke mod 

 Ganen, har faaet meget stærke Hornpapiller, saa at den ligner et Pigæble. Tungen føres 

 med stor Kraft; Tungen og Tnngebenets Muskler ere derfor voxede; de JNluskler, der ere 

 voxede mest iojnefaldende, ere Mylohyoideus , Stylohyoideus , Stylopharyngeus og Laryngo- 

 pliaryngeus ; Tungebenets forreste Horn er blevet forholdsvis stort. Den bageste Del af 

 Ganen og Ganesejlet ere særlig udsatte for Tungens Tryk; Ganesejlel voxer derfor stærkt 



