81 



og forlænges tilbage, lielt ned i Stnilieii under Nakkeleddet, og Ueii-Ganen voxer efter og 

 forlænges ud i (lanesejlets oprindelige IMads, incd Plader fra Ganeben og Vingeben. Det 

 bageste TnngeJjenshorn bliver stærkt paavirket af Ganesejlets Forlængelse; dets ovre Iland 

 støder nemlig til Svælgets Side dér, livor Ganesejlets Forlængelse har sin Tillieftning, og 

 hvor ogsaa et af Lagene af .W stylopliaryiigeus fæster sig; det bageste Tungebenshorn breder 

 sig derfor foroven, og overst og bagest voxer det ud i en lang lynd liniskstilk, der strækker 

 sig tilbage i Svælgets Sidevæg ^^). Paa Grund af sin Forbindelse med del bageste Tunge- 

 benshorn bliver Skjoldbrusken omformet, idet dens Side-Del spaltes i to Grene, af hvilke 

 den forreste beholder Forbindelsen med det bageste Tungebenshorn , mens den bageste 

 beholder Forbindelsen med Ilingbrusken. 



Baade hos Ornithorhynchus og hos Echidna findes endnu andre Ejendommeligheder, 

 der neppe ere oprindelige. — Ligesom hos Svin og flere andre Hovdyr ere Ryghvirvlernes 

 IVerveaabninger, Fonimina intervertehralia, helt indesluttede i Ilvirvelbuerne; hvad der frem- 

 kalder Afvigelsen fra det sædvanlige, er ikke klart. — Kibbensbruskene , især de bageste, 

 ere ganske usædvanlig stærke, udbredte og forbenede. -- Ilainiens S|)ore og Spore-Kirtel 

 hore ogsaa til de endnu ikke nærmere oplyste Forhold. 



Oi-nitlwrinptchus er den af de nulevende Monotremer, der i del hele staar paa del 

 laveste Trin. Som Graver er den betydelig mindre uddannet end Echidna. Haanden er 

 forholdsvis smal og Neglene forholdsvis svage. Eaiissimus dorsi og 'l'eres major have vel 

 bredl deres Fæste ned langs Overarmsbenet . men have dog ikke naaet dets nedre Ende; 

 Latissimus dorsi er iøvrigt kun lidt afvigende fra del sædvanlige, og M . dorsiepitrochlearis 

 er ikke helt udskilt fra Teres major. De fleste andre af Forlemmets Muskler ere svagere, 

 mest iøjnefaldende er del for Mm. biceps, brachialis internus, supinator, Jiexor carpi radialis, 

 fiexor digitonim communis , flexor carjji ulnaris, pronator teres, exiensor digitorum communis, 

 abdtictor pollicis longus og extcnsor carpi ulnaris. Overarmsben, Radius og Ulna ere be- 

 tydelig spinklere. Mellcmhaandsben og Fingerled have mere af deres oprindelige Længde- 

 forhold og ere i mindre Grad omformede til al være Neglenes Bærere; de sædvanlige J/w. 

 inlerossei findes. Tæernes Negle ere meget svagere. Hoftebenet er mindre fast forenet 

 med Bækkenhvirvlerne. Nogle af Baglemmels Muskler have et mere o|)riiideligt Præg: 

 Soleus ere ikke udskilt fra Gastrocnemius; Fopliteus er forholdsvis svag; Extensor digitorum 

 profundus findes; Tibialis anticus udspringer som sædvanlig udenfor Crista iibiæ; Interossei 

 pedis ere anselige. Hæl-Leddel har beholdt sil Præg som væsenlig Hængsel-Led og synes 

 al være meget oprindelig formet; del har en paafaldende Lighed med Leddel mellem Under- 

 arm og Haandrod; Astragalus har foroven to Ledruller, hvis Ledflader ere skilte ved en 

 langsgaaende dyb Baandfure , hvori en Fortsættelse af Baandel mellem Tibia og Ftbula 

 fæster sig; den indre Ledrulle glider mod Tibia, den ydre mod Fibula i en Ledskaal, der 

 er fælles for Calcaneus. — Nogle af Halsmusklerne ere nogel mindre usædvanlige , hvad 



E Museo Lundii. 2. II. 11 



