93 



Torntappe og Prc. mamillares af Bækkenhvirvler og af de forreste Halehvirvler og ligeledes 

 alle opstaaende Kamme af Hofteben og Sædeben ere foroven fladt ndbredte og tildels ind- 

 byrdes sammenvoxede. Ojet er fuldstændig vantrevet af Mangel paa I?rng , og det ydre 

 Øre er forsvundet; men Trommehulcn er anselig, formet som sædvanlig hos Dasyurider, 

 og Næselabyrinthen er stærkt opsvulmet. 



DasyuvidoB. 



I) 4 øvre og 3 nedre Korta'iidci-. Tommeltaaen uden Negl. 



A) Pungben veludviklede. 

 D as y ur i ni. 



a) Kindtænderne veludviklede. Ingen Prc. supraorbitalis. 

 Phascologale, Podalirus, Anlechinomys, Dasyurus, Sarcophilus. 



b) Kindtænderne vantrevne. Anselig Prc. supraorbitalis. 

 Mymiecobius. 



B) Pungben vantrevne. 

 Thylacinini. 



Thvlacinus. 

 II) 3 ovre og 2 nedre Fortænder. Tommeltaaen har igjen faaet Negl. 

 Notoryeiini. 

 Notorvctes. 



Peronielidæ. Stamformen for Peromeliderne maa i alt væsenligt have været 

 som en Grymæomys, men med stilkformet Stapes og med 2den og 3dje Taa mere van- 

 trevne. At Peromeliderne ere udsprungne fra et lavere Trin end Dasyuriderne, viser sig 

 i, at de endnu sædvanlig have fem øvre Fortænder, ligesom Didelphyiderne ; at de ligesom 

 Dasyuriderne stamme fra Former, der staa lavere end de kjendte Didelphyider, viser sig i, 

 at de endnu have stilkformet Stapes. De nulevende Peromeliders Forfædre maa derimod 

 have været uddannede i Klatring endnu lidt mere end nogen Didelphyide ; det maa have 

 været Former, hos hvem 2den og 3dje Taa vare endnu mere vantrevne end hos nogen 

 Didelphyide, Former med stor modsættelig Tommeltaa, der særlig modsattes 4de og 5te 

 Taa, der havde faaet Tilskyndelse til Væxt ved under Klatring at maalte bære forholdsvis 

 meget af Legemets Vægt, mens 2deii og 3dje Taa vare vantrevne af Mangel paa Brug. 



Af de kjendte Peromelider er allerede den laveste Slægt, Peromeles, linjt uddannet 

 i nogle Retninger. Den har tildels vænnet sig til Plantefode , i hvert Fald til Fode , der 

 kræver forholdsvis stærk Tygning; sit Hoved bruger den som Brækjern til at rode i Jorden, 

 og med Kløerne graver den, vel baade for at tinde Føde og for at indrette sig Tilflugtsteder; 

 desuden har den øvet sig i at løbe. De bredformede Kindtænder have faaet forholdsvis 

 brede Kroner; paa de øvre er den mellemste yderste Spids delt i to Spidser, og bag den 

 oprindelige enkelte Hæl er der fremkommet en ny; paa de nedre er den forreste inderste 

 Spids ifærd med at vantrives, men de andre Spidser ere blevne bredere; Hjørnetænderne 

 ere blevne svagere , og den bageste af de oprindelige lire nedre Fortænder er forsvunden. 



