_ M 



[Peromelidfr.) 

 A'Jasseter er lidt usædvanlig; dens forresle Del er vel bleven ftirlioldsvis stærk; men den 

 Del, der udspringer midt paa kindbuen, er bleven svag, Kindbuen derfor ogsaa temmelig 

 spinkel. Som Folge af, al Hovedet bruges som l'rækjern , er Snuden bleven usædvanlig 

 lang, baade selve Ansigtets Knogler og Næsebrusken; Næsemusklerne ere voxede stærkt, 

 især de af dem, der have deres Udspring langs Kindbuen under Øjehulen; deres Sener ere 

 blevne lange og usædvanlig sta^rkc; Nakkemusklerne ere blevne stau'ke og have fremkaldt 

 en anselig Nakkekam. Haanden er indrettet til Gravning; 2den, 3(lje og ide Finger, især 

 2den og 3dje, have faaet stærke (Iravekløer; Iste og 5te ere derimod vantrevne. 1 sin 

 Maade at løbe eller springe maa Feromeles vist minde om Harer, Kavier, Hovdyr eller 

 andre, der ikke væsenlig bruge Baglemmerne alene, men ogsaa støtte fast paa Forlemmerne; 

 den har i mange Henseender faaet paafaldende Ligheder med den Slags løbende og 

 springende PUiceutalia. Hvirvelraden bar, som hos Harer og andre, faaet stærkt Præg 

 efter Ryggens Bøjning og Strækning ; Rygmusklerne ere blevne usædvanlig kraftige og 

 have afsat stærke IJdvæxter paa Hvirvlerne ; paa de forreste Brysthvirvler ere Torntappene 

 blevne lange og tilhageheldende og paa Lendehvirvlerne lange og heldende fremad ; ogsaa 

 Ryghvirvlernes Prc. mamillares ere blevne lange; Qvadratus lumborum er den af Ryggens 

 Strækkenuiskler, der er voxet mest, og det er den, der mest virker til at fremkalde Jiende- 

 hvirvlernes lange Tvan-tappe. Ligesom hos Harer, Kavier og Hovdyr er Halen ikke til 

 nogen væsenlig Nytte, og den er derfor ifærd med at vantrives; sammen med Halen svinde 

 Lendehvirvlernes Frc. accessoi'ii , Udspringet for en af Halens Løftemuskler. Ligesom hos 

 mange andre lobende Pattedyr er Nøglebenet forsvundet, og den Del af M . deltoideus , der 

 udsprang paa Clavicula, er smeltet sammen med den Del af M. cucullaris, der udspringer 

 paa Nakkebenet. Som Støtte for Legemet har Radius vundet lidt i Styrke, mens Ulna bar 

 tabt og især forneden er bleven tynd. Bevægeligheden i Albueleddet er indskrænket; Leddet 

 er blevet mere udelukkende Hængsel-Led, smallere og skarpere skaaret; de Muskler, der 

 bevæge Underarmen til Siderne, ere blevne svagere, og med dem er deres Udspring svundet: 

 Overarmens Crista supinatoria og Condylus internus ere blevne stærkt indskrænkede ; ogsaa 

 Bevægeligheden mellem Radius og Ulna indbyrdes er bleven mindre, de to Knogler ere 

 fastere føjede sammen. Baglemmet, der maa udfore det meste af Arbejdet med at drive 

 Legemet frem, afviger fra det oprindelige endnu mere end Forlemmet. Hoftebenet er blad- 

 formet udbredt fortil under Paavirkning af stærke Mm.ghitæi og af Qvadratus lumborum. 

 Tibia er bleven stærkere og bar faaet skarpere Muskelkamme ; især er Crista tibiæ bleven 

 skarp og fremstaaende. Fibula er derimod betydelig indskrænket; foroven er den trængt 

 bort fra Berøring med Laarbenet, ned under øverste Rand af Tibia, og den Seneknogle, 

 der lindes i ydre Hoved af Gasiroenemius , og som ellers hos Pungdyr ligger et Stykke 

 bag Laarbenets Condylus e.rternus, nærmest bunden til Hovedet af Fibula, er nu trukken 

 tæt ind til Laarbenet; forneden er Fibula bleven tynd og tæt og ubevægelig føjet ind til 



