98 



{rha8colarc1id<c.] 

 paa de øvre oi;' do nedre ere de ydre os de indre Knolde parvis forenede ved Tvær- 

 Ivamme; p 3 er noj;el vantreven o;;' liar mistet sin skarpjsantede Form. Ilovedsiiailen er 

 mere omformet efter Tyggemusklerne; Kindhnen er buet stærkere nd til Siden; forrest 

 ved Kindbuens Rod bar Masseter afsat en større Udvæxt. Efter bvad man kjender af dens 

 Lemmer, synes den at liave o])givet Klatring og va-nnet sig til Gang paa Jorden. Ogsaa 

 Nototherium stammer fra l'baseolarctider, der vare mere oprindelige end Pliascolarcttis ; det 

 kan blandt andet sees af, at Frc. angularis er formet som sædvanlig. 



IJiprotodon^^) er sikkert en forboldsvis nær Slægtning af Nototherium, men i flere 

 Henseender noget mere afvigende fra det oprindelige. De forreste Fortænder ere blevne 

 meget større, lange og fremstaaende og afslutte ikke Væxten, og deres Emailleklædning 

 er sprængt og kun bleven tilbage paa Tændernes Forside; de to bageste ovre Fortænder 

 ere trængte tilbage og tæt sammenstillede bag den store forreste. Hovedskallens Ansigt 

 er blevet længere, væsenlig formet efter de store Fortænder. 



Pliascolomys er den af Slægterne, der bar tjernet sig mest fra det oprindelige og 

 lemjtet sig mest efter Planteføde; men der er noget, der tyder paa, at dens Udspring ligger 

 lavt: l'rc. tympanicus fra Ala magna eller fra Sgvama er forholdsvis meget lille, saa at 

 Trommebulen for en stor Del ikke er dækket af Ben; Underkjæbens Prc. angularis er 

 oprindeligere end bos Phascolarctns , paa sædvanlig Maade bøjet indad, og Prc.jugularis 

 er ikke særlig lang. Den forreste Fortand i liver Kjæbe er bleven lang, stærk og rodløs 

 og bar kun beholdt Emaillen paa Forsiden ; alle de andre Fortænder og Hjørnetænderne 

 ere forsvundne. Mellemkjæbebenel er væsenlig formet efter den ovre Fortand, der fylder 

 det for en stor Del og giver del Tilskyndelse til Væxt, saa at det foroven breder sig stærkt; 

 Næsehulen er forneden indsnevret af F'ortændernes Gruber, ligesom hos Gnavere. Af 

 Kindtænderne findes de samme som hos Phascolarctns, og paa de endnu uslidte Kind- 

 tænder skal man kunne se væsenlig de samme Spidser som hos Phascolarctns; men alle 

 Kindtænder bave, ligesom Fortænderne, faaet meget høje Kroner, der vedblive at vo\e ved 

 Grunden, og de fylde Kjæbebenene og udpose Overkjæbebenets Krop; iovrigt er p3 bleven 

 betydelig mindre i Omfang end hos Fhascolarctiis, noget vantreven. Masseter er især fortil, 

 nærmest Fortænderne, bleven stærk, har mere end bos Phascolarctns bredt sit Udspring 

 ud over Kindbuens forreste Grund og har frembragt en langt stærkere Crista masseterica 

 paa Underkjæben; en særlig stærk Sene-Udvæxt ved Kindbuens Rod har den derimod ikke 

 fremkaldt. Den bageste Del af Temporalis er bleven betydelig svagere og er rykket ned 

 paa Hjernekassens Side , og Faseia temporalis er ligeledes bleven svagere og frembringer 

 kun en forholdsvis svag Kam langs den ovre Rand af det bageste af Kindbuen ; men den 

 forreste Del af Temporalis, nærmest For- og Kindtænder, er voxet og har trængt Øjet 

 fremad, hvorved Kindbuens Øjehule-Rand er l)leveu betydelig omformet. Underkjæbe-Leddet 

 er blevet meget ejendommeligt. Hos laverestaaende Pungdyr er Ledfladen paa Sqvama 



