110 



(Anni. 6.) 

 Del af liiigluuli'ii, dei- selv isjcii paa cl .Slxkkc sliilles af uii s|)a'ii(le? nd over Piiiigbeiiet . især over Puiig- 

 liencts Spids; det er Vexelvirkningeii mellem Ma>lkekirlleriie, liiiiihndeii oi: Piiiiglienct , der fremkalder Hud- 

 folden. Saa la'iige Iludlnlilen kun er svag. kan den neppe \a're lil nogensomlielst Nyllc; men naar den har 

 l'aael nogen Storrelse. opdages del snarl, al den kan Ijenc lil tijenimested for Ijngerne, selv om den endnu 

 langlfra er stor nok lil at dække over Palterne; og naar den forst er Ideven Ungernes Gjemmested , vil den 

 ved den stadige og stærke Pirring faa saa stor Tilskyndelse til Væxt, al den hurtig voxer ud, dækker over 

 Patterne og paa forskjellig Maade stoder sammen med den tilsvarende paa den modsatte .Side, saa at de lo 

 Kolder i Forening danne en egenlig Pung, saaledes som det findes hos de ho,jeste Didelphyider , de hojcstc 

 Dasynrider og hos de fleste andre Pungdyr, Ini* spyde. nogne l'nger allerede have arvet tydelige Spor af 

 Moderens Ejendommelighed 



At der i forskjellige Pungdyr-Afdelinger lindes oprindelige Former uden Pung og andre F'ormer 

 med Pung. og at Pungen hos de Pungdyr, der have den. er meget tVuskjellig dannet, med Aahiiingeu snart 

 fremefter, snarl liagud , snart nedad, o, s. v., tyder paa • al Pungen er en Dannelse, der gjentagne Gange er 

 opstaaet indenfor Pungdyrenes Kreds (en Mening, der ogsaa er fremsat af andre). At Monotremerne (i hvert 

 Fald Echidna; om Ornitlwrhijnchus har man endnu ikke riglig bestemt Oplysning) have Pung, kunde tyde 

 paa, at Pungdyrenes Pung var et Arvestykke fra de oprindeligste Pattedyr (saaledes opfattes det af Haacke: 

 liiol. Centrallil., Bd. S, 18S.S— S9; p. 8— 16) ; men der synes ikke at være mindste Tegn lil, at de lave, pung- 

 lose Didelphyider skulde stamme fra Dyr med Pung; det er det sandsynligste, at Monolremcrnes Pung ikke 

 har noget at gjore med Pungdyrenes; meget muligt er den hos Monotremer opstaaet paa anden Maade og til- 

 dels af andre Grunde end hos Pungdyr; den synes (hos Echidnn) snarest fremkommen ved, at Ægget under 

 Rugning er trykket ind mod Bugen og har dannet sig en Fordybning; efter at den udklækkede Unge har 

 forladt Pungen, udjevnes Fordybningen igjen og forsvinder. 



(Klaatseh (('her die Beziehungen zwisehen Mammartasche und Marsupium; M(uphol. Jahrb.. Bd. 17. 

 1S9I; p. ■l'<3— 88; og- Uber Mammartaschen bei erwaehseneu Hul'lhieren ; ibd., Bd. 1.8, 1892; p. 349— 72) har 

 givet en egen Tydning af Pungens Fremkomst, som del ikke er let at bringe i Samklang med de virkelige Forhold.) 



Pungdyr uden Pung ere luaaske ikke altid i den Henseende oprindelige; det er meget sandsynligt, 

 at Pungdyr med svage Pungfolder kunne faa Efterkommere, hos hvem Pungfolderne ig.jen forsvinde. Myrme- 

 cubiiif; der som voxen mangler Pung, stammer sikkert fra Former som Fhascolugale, der har svage Pung- 

 folder, og hos Unger af Myrmecobius har Leche (Uber Mammarorgane und Marsupium bei einigen Beutel- 

 thieren, besonders bei Myrmecobius; Biol. Foren. Forhandl. , Bd.I, 1888; p.34— 39, og Beitr. z. Anal. des 

 Myrm. fasciatus; ibd., Bd 111, IS91; p 137 — 38) fundet Spor af Pungen, hvorfor ogsaa Leche mener, at »das 

 Felileu des Marsupiums, resp. der Marsu[iialfallen , bei Myrm. eine secundare Erscheinuug ist , somit auf 

 regressive Entwickluug beruht«. 



Hos Pungdyr med Pung kan undertiden Hannen arve Spor af Moderens Egenskaber (Katz; Zur 

 Kenntuis der Bauchdeeke und der mit ihr verknupfieu Organe bei den Beutelthieren; Zeitschr. vvissensch 

 Zool., Bd. 3(), 1 882; p. 611 — 70, pi. XXXVlll— XL) ; men ikke alt, hvad man har beskrevet som Pung hos 

 llauuen, er det. Hos Tliylacinus lindes en lav kredsformet Hudfold, der omgiver "Stilken" af Scrotum, og 

 som sædvanlig regnes for enstydig med Hunnens Pung (senest beskreven og afbildet af Beddard; On the 

 pouch and braiu of the male Thylacine; Proceed. Zool. Soc. London, 1891; p. 138 — 45); noget lignende kan 

 findes hos Han-Unger af andre Pungdyr (Katz: I. e.), og en ganske lignende Fold har jeg selv set hos Han- 

 Unger af Grymæoiiiys ciiicreus (hvis Hun hverken som Unge eller voxen har Spor af Pung); men den havde 

 aabenbart ikke del mindste at gjore med egenlige Puugfolder; den laa paa et andet Sted end Puiigfolderue 

 hos Didelphyideine, tæt omgivende Grunden af Scrotum, og den var sikkert fremkommen ved, at Scrotion, 

 paa naturlig Maade. var trykket ind mod Bugen og havde dannet sig et Leje. 



■?) p. 11. Om Længden af 4de Taa hos klatrende Pungdyr og andre Pattedyr: 

 H. Winge. Gnavere fra Lagoa Santa; E Museo Lundii, 1ste Bd., 3dje Afhandl., 1887 (88); 

 Aum. 30, p. 162. 



*•) p. 12. .\t have Øjehulen ogsaa bagtil omringet af Ben er en saa almindelig Egenskah hos 

 Krybdyr, at den meget mulig har været al finde ogsaa hos Pattedyrenes Forfædre. Del er egne Knogler, en 



