122 



(Anm. 3G.) 



1 12 3 4 



Didelphys. 

 l'iltijkl paa aiiilcn Maude : 



Didelphys. 



1 1234 

 123 



Peromeles. 



Peromeles. 



1 123 

 123 



Dasyurtis. 



1/ V V V 

 ' A A A 



Dasyurus. 



1 12 



1 

 Phahmgista. 



1/ vv 



' A 



Phalanyista. 



123 

 l'23 



Placentalia 

 (ipriiidclig. 



Placentalia. 



IJlænkolii;! vai' det ikke, at Forluildet var et andet, at de fælles Stamformer for de luilevciulc 

 Mdrstipialia og Placentalia havde haft " Foiia'iidci', og at den forreste nedre af de lom manglede hos alle 

 kjendte Marstipialia; i dette Tilfælde vilde Fortænderne snarest være følgende: 



£23^^ 

 2^34 5 



12345 



2X4 



123 

 2 



123 

 1~23 



12345 



Mars:tipiaUa primitira, Didelphys. Peromeles. Dasyurtis. Phalangista. Placentalia. 

 Stamformer for nulevende 

 Pungdyr og for Placentalia. 



Endelig var det jo ogsaa muligt hlandt andet, at de tre Fortænder hos Placentalia slel ikke 

 enkeltvis svarede til Tæ'iider hos Marswpialia. 



37) |). SG. Om svage Aiiljdninger af Forbindelse mellem Fosterets Hinder og Væggen af Uterus 

 hos Marsupialia : 

 Oshorn: Observations upon the foelal membranes of the Opossum and otlier Marsupialia; Quart. Journ. 



Microsc. Science, new ser., vol. XXIII, 1SS3; p. 473—84, pi. XXXIll. 

 C. aldwell: On the arrangement of the cmbrjonie membranes in Marsupial animals; ibd., vol. XXIV, 1884; 



p. G55— 58, pi. XLIII. 



3S) p. S7. Hos Sorex plejer et særskilt Foramen opticmn at mangle; underliden findes det paa 

 Hovedets ene Side, afgrændsel fra Fissura orhitalis ved eii ganske spinkel Itenbro; endnu sjeldnere findes 

 del paa begge Sider (Vidcnsk. Medd. Naturhist. Foren. Kbhvn., 1877; p. 130—31. Noget lignende er set af 

 Parker: Philos, Transaet. Roy. Soc. London, vol. 176, 1885; p. 207. Efter Parker, I. c. p. 239 og 247, skulle 

 ogsaa Microgale og Ehym-huryon mangle særskilt F. opticum.). Benbroen mod Fissura orhitalis er aabcn- 

 bart ifærd med al forsvinde: den modtager ingen understottende Paavirkning, hverken af Synsnerven, der er 

 ganske svag, eller af Øjcmusklerne; derimod trykkes og oploses den af den overordenlig stærke 2den Gren 

 ai N. trigeminus. 



Hos de hojeste Flagermus, især hos de højeste Vespertilionider, sker noget lignende som hus Sorex 

 (Flagermus fra Lagoa Santa; E Museo Lumlii, 2det Bd., 1ste Afhandl., 1892 (93), p. 23 og 35). 



39) p. 87. Ingen af Placentalia har mere end tre Fortænder i hver Kjæbeside. Det har været 

 sagt, at Arier af Slægten Sorex havde fire ovre Fortænder paa hver Side; hos nogle Unger med endnu ikke 

 sammenvoxede Ansiglsknogler havde man nemlig set, at hvert Mellemkjæbeben omsluttede fire Tænder, som 

 man derfor tydede som Fortænder. Denne Tydning er nylig godkjendt af Dobson (Proceed. Zool. Soc. 

 London, 1890; p. 49); men den kan umulig være rigtig (se Vidensk. Medd. Naturhist. Foren. Kbhvn., 1881; 

 p. 12—13; og 1882; p. G5) ; det er Mellemkjæben, der har udvidet sig, paavirket af den store forreste Fortand, 

 og omslultet den lille lljiuneland. 



40t 



p. 87. Om TouMueltaaen hos Pungdyrene: Gnavere fra Lagoa Santa, 1887; p. 162, Anm. 30. 



41) p. 87. At liingbrusken hos Marsupialia fortil støder tæl sammen med Skjoldbrusken , kunde 

 maaske lydes som en oprindelig Ejendommelighed, som en Levning fra en Tid, da Skjoldbrusk og Hingbrusk 

 ikke vare indbyrdes fuldl udskilte. Men Ringbrusken er allerede hos Monolremernc ganske fri fra Skjoldbrusken, 

 som hos Placentalia, skjont den ellers, i at være lav eller aahen bagtil. Inir el mere oprindeligt Præg end 



