125 



(Filhol beskriver ogsaa nogle lost fundne A.res som mulig Iioreiulc til Pcrotherium ; .le have stor 

 opsvulmet Torntap, .ler minder noget om Didelphys marsupialis og D. cancrivora; men nogen 

 nærmere Lighed er der ikke; blandt andet maa Torntappene paa de paagjeldende Axes have stnikt 

 sig langt tilbage hen over Torntappene af de folgendo Ilalsvirvler , hvad <le netop ikke Kjore hos de 

 nævnte Arter Didelphys.) 



Cope: The Vertebrata of Ihe Tertiary Formalions of the West, liook I; llavden's Report i: S. Geol. Surv. 

 Territ., vol. III, 1SS3; p. 2G,S-69 og 788-800, pi. XXV a og LXII. (Om de amerikanske Former, der 

 cre beskrevne som Perolhcrhim, virkelig hore til Sla^gten. er tvivlsomt.) 



Schlosser: Die Affeu, Lemuren ete. des europaischen Tertiars; Ueilr. z. I'alaoutologic Osterreieh-Unsarns 

 Bd. VI, ISS7; p. 145-(JI, pi. 



1 Kjobenhavn lindes ailskillige Kjieber og enkelte Lemmekuogler af i'ernthmum fra Frankrig. 



46) p. 89. D(>t er Ameghino, hvem man skylder det meste af Kundskaben om de uddudc 

 »Pungdyr« fra det sydligste Amerika, især om den ejendommelige Faumi i Palagonien; han har selv ladet 

 foretage rdgravninger og skrevet om Udbyttet (se de Arbejder, der ere nævnte p. U9). Om de fundne 

 "Pungdyr, er det dog endnu næsten umuligt at have nogen sikker Mening, dels fordi der næsten udelukkende 

 kun er fundet Stykker af Inderkjæber , hvad der oltest er for lidt til at domme efter, dels fordi de hidtil 

 givne Beskrivelser for en meget stor Del ere foreløbige og kun lidt indgaacnde, og Billeder for de flestes 

 Vedkommende endnn mangle, og de faa Billeder, der findes, kun cre Skitser; heller ikke kan man riglig tale 

 om dem, fordi ikke faa af de Navne, der ere givne, ere saa urigtige (galt formede græske Ord, Bastarder af 

 Latin og Græsk, meningslose Anagrammer og barbariske Ord), at de ikke kunne bruges. 



I sit mest sanmienhængende Arbejde (Contribuciou etc, 1889) fordeler Ameghino de sydamerikanske 

 uddøde .Pungdyr" paa folseude Maade (tilfnjede ere her de Slægter, som Ameahiuo har opstillet efter 1889; 

 indenfor Epanorthidæ ere Slægterne kun ordnede alfabetisk, fordi man ikke kan se, hvorledes Ameghino 

 har tænkt sig Ordningen): 



3Iicrobiotlieria. 



Mkrohiotheridæ : Stylognathns. MierobUjtheriiim , Slilotherium , Eodidelphys , Prodidclphys, 

 Hadrorhynehus. 

 3Iacrofoda. 



Macropodidee : Mai.ropristis. 

 Plagiaulacoidea. 



Abderitesidæ : .\bderites. 



Epanorthidæ: Acdestis , Callumenus, Deeastis, Dipilus, Kpanorthus, Essoprion , llalmadromus, 

 Halmaselus, Pichipilus, Tideus. 



Garzonidæ : Garzonia, Halmarhiphus. 

 Pe d i m a n a. 



Dipelphydæ : Didelphys, Dimerodon. 

 Dasyura. 



Thylacynida : Prothylacynus, Protoproviverra, Perathereutes. 



'Microbiotherida:> kjendes kun efter Stykker af Ilnderkjæber. De skulle nærmest \'vn\e. Didelphys; 

 men Fortændernes Tal skal hos nogle være kun to (hos andre fire), og Iljornelanden skal hos nogle ligne en 

 Forkindtand. Formen af llnderkjæbens bageste Del synes at være nkjendl. 



Macropristis har Ameghino senere henfort til "Plagiaulaeideos-. Den er opstillet efter et Stykke 

 Oveikjæbe med nogle Tand-Levninger, om af én eller af flere Tænder skal del være umuligt al sige. TaMiderne 

 skulle minde om Elepluis og Uydrochoerus. Om Dyrets Shrgtskab er det selvfolgelig umuligt at sige noget. 



Om 'Plagiaulacoidea', se .\nm, SO, p. 119. 



Flere Arter Didelphys har Ameghino opstillet efter lose L'uderkjæber, men næsten uden at sammen- 

 ligne med nulevende. Al opstille Didelphys-Xrler efter Uuderkjæber alene, er en mislig Sag; Slægterne 

 blandt de nulevende Didelphyider kunne ikke engang altid skjelnes derefter — Burmeister (Anales del 

 Museo Nacional de Buenos Aires, enlrega XVII, 1891) har opstillet en Art Didelphys efter et Stykke af en 



