12G 



(Anni. -Ki.) 

 llndorkjælii« , hvtirpaa Arneahind tidligcro havde si'ii'idi'l, en ejicn Slægt, Noticlis , sinn lian lienlinle til 

 "Creodonta'. — Dimerudun er opstillet efter et lille Sljkke Underkjælje iidcn Tænder, knn med Tand-Grnliei'. 

 Dens Slægtskal) er yderst Ivivlsnnit. 



Alle de opstillede xDnsyura« eie knn ganske kurt beskrevne, og Afliildninger haves endnn ikke. — 

 Af Pruthylacijnns kjendes Over- og Underkjæbe. Baade i Tændernes Tal og i Kindla'iidernes Form og i 

 Underkjæbens Form skal den ligne Thylacinus (de ovre Fortænders Tal kjendes dog ikke, og endnu er det 

 ikke oplyst, hvor let det er at tælle de nedre Forlænder, om hvis Form der heller ikke er sagt noget). — 

 Protuproviverra kjendes ogsaa efter Over- og Underkjæbe. Tiendernes Tal skal v;ere ganske som bos de 

 fleste Dasvnrider, F(MUenderne * . Om Fortamderne faar man ellers knn at vide, at de ere meget sniaa ; om 



3 



Kindtænderne er det ikke let al danne sig en Forestilling efter Beskrivelsen. — Ferathereutes kjendes kun 

 efter Stykker af Underkjæbeii; Fortændernes Tal kjendes ikke, Uiiderkjæbens Form vist beller ikke; Kind- 

 tænderne iiiaa minde om iSarcopJdlas ctc. — Men efter Kjæberne alene kan de paagjeldende Dyrs Slægtskab 

 ikke bestemmes. De to Slægter blandt de nulevende Dasyuridcr, Sarcophilus og Thylacinus, hvis Kindtænder 

 have faaet den skjærende Form, ere uden nærmere Slægtskab indbyrdes; de ere kun begge Kjød-Ædere, 

 stammende ad forskjellige Veje fra Dyr som Dasyurus eller Pli<i.scologale, der i Kindtændernes F'orm næsten 

 ere som Didclpltys. Kn Didelphijs , der ligeledes brngte sine Kindlænder paa samme Maade som Rovdyr, 

 til at afklippe Kjod, hvinved de mest fremstaaende Spidser paa de ovre og de nedre Kiiidlænder skures med 

 Siderne mod hverandre, vilde lige saa vel som en Dasyurus faa samme Tandform som Sarcophilus eller 

 Thylacinus. Af geografiske Grunde er der langt større Sandsynlighed for, at Prothylacynus og de andre 

 Syd-Amerikanere have deres Udspring blandt Didelphyider eller niaaske blandt endnu oprindeligere Marsnpialiu, 

 end at de bore lil Dasynriderne. Der er endnu ingen Grund til at folge Ameghino i hans Tro paa en tidligere 

 Landforbindelse umiddelbart mellem Nyholland og Syd-Amerika. 



*'?) p. 90. Naar Tandsa-ttet, Mælkelandsættet sammen med det blivende Sæt, hos de oprindelige 



123. 1. 1234567 



Placenfalia betegnes saaledes: -'-^ — JiiS^ ,^^ j^j j^^^^ j kjendle Marsupialia betegnes paa følgende 



' 123. 1 1234 ■■ J n 1 >. 



1 23. t. 1234.i67 



Maade (se ogsaa Anm. 3G og .'i3): 



Didelphyidæ. 



«7 



Grymæomys, Perotherinin'f, Pliilandcr, Didelpliys, Chironectes. 



11234. 1. 1234567 

 3 



3^ 

 1234. 1. 1234507 



Dasyuridæ. 



tus. 1. 1234567 



Phascolopalc sædvanlig, Pudabrus, Anfeckinomys, Thylacinus. 



i 23. I. 1234567 

 1 123. I. 123 4567 



Myrtiiecohius. Som hos Phasc(dofiale og flere anilre Pungdyr er dp 3 en lille 



3 



123. 1. 1 23 4667 



vantreven Tand, og som hos Phascolor/ale og de fleste andre Pungdyr bryder p 'i frem senere end de nærmest 

 staaendc Forkindtænder (hvad der er set baade af Thomas, af Lee he Jog af mig selv) og skyder sig frem 

 noget foran dp'i; Forskjellen fra det sædvanlige er kun, at ;) 3 ikke ved sit Frembrud fortrænger dpi, men 

 paa Grund af Kjæbernes Længde og Tændernes Vantrivning og ringe Størrelse faar Plads foran den. — 

 Ikke sjeldcn lindes der enkelte overtallige Kindlænder, saa at deres Tal er slorre end 8; paa en Hovedskal 

 i Zoidogisk Museum findes der paa den ene Side i Overkjæben en ovcriallig Forkindtand; hos en anden 

 lindes i hver Kjæbe en overlallig Uagkindland. (Se Vidensk. Medd. Natnrliist. Foren. Kblnn, 1SS2; p. 22, 52 

 og 65; i den dér givne Fremstilling lindes enkelte smaa Afvigelser fra nanværende.) 



Lcche (Beitr. z. Anat. des Myrmeeobius faseiatus; Biol. Foren. Forhandl., Bd. III, 1891) indrommer^ 

 at Kindtænderne i deres F'orm ere vantrevne ; men med Hensyn til deres Tal slulter han sig til den sædvanlige 



