15 



Hvirvelraden brækket. llo.s de Dulevende Hunde fra Lagoa Santa er Halshvirvlernes Styrke 

 ganske usædvanlig, endogsaa hos den ellers ^.pinklo C.vetulus; den store C.jubalm er den, 

 der har den svageste Hals. — De uddøde Arter, C. troglodytes og Icticyou paeivorus, slutte 

 sig saa nøje til de nulevende, at der ikke kan tvivles om deres Slægtskab. 



Blandt Hundene fra Lagoa Santa er Canis azaræ i de Heste Henseender den 

 oprindeligste; det er den, der er mindst uddannet i nogen enkelt Retning, og den, der 

 slutter sig nærmest til Hunde fra Nord-Amerika og fra den gamle Verden. Den slaar 

 meget mer ved C.-aumw-Typen, der er Stamform for mange af den gamle Verdens og 

 Nord-Amerikas Hunde; men den synes dog at være noget oprindeligere end selve C.aureus 

 i at have noget svagere Rovtænder; den slutter sig deri nærmere til C. adustus; den har 

 ogsaa uogel svagere Radius; kun i Halshvirvlernes udsædvanlige Styrke er den mindre 

 oprindelig end C. aureus. 



Fra eu Hund, der i alt væsenligt har værel som C. azaræ, maa de andre Lagoa- 

 Saiila-llunde have deres Udspring. 



('anis vetulus har faaet lidt sværere Knudetænder, som den maa lunge lil haardl 

 Arbejde; i forholdsvis ung Alder slides de ganske Hade; Rovtænderne, især de ovre, ere 

 derimod blevne paafaldende sniaa; og dens Tandrader have faaet en egen udbuet Form, 

 særlig iøjnefaldende for Underkjæbens Vedkommende. Som Løber er den uddannet videre 

 end C. azaræ; dens Lemmer, især Mellemhaand og Mellemfod, ere blevne betydelig længere ; 

 ilen minder deri om C. L-iilpc* og dens Slægtninge. 



Canis cancrivorus er især udmærket fra C. azaræ ved, al dens Underkjæbes nedre 

 Haml er udvidet nedefter paa det Sled, hvor M. digaster fæster sig, foran Pro. angularis. 

 Digaster plejer hos Hovdyrene at være stærk og har Tilbøjelighed til med sil Fæste at 

 bringe Underkjæben til at udvide sig: det sker hos Rovdyr af forskjellige Afdelinger, meget 

 iøjnefaldende hos mange Sæler blandl andre; indenfor Hundenes Gruppe lindes det foruden 

 hos C. cancrivorus ikke alene hos nogle andre sydamerikanske Hunde og hos den mellem- 

 Og nordamerikanske C. virginianus, der vist alle ere mere Slægtninge af ('. cancrivorus, 

 men ogsaa hos den asiatiske C. procynoides og hos den afrikanske Otocyon meyalotis, der 

 begge ere saa ejendommelige og enestaaende , al deres Slægtskabsforhold lil de andre 

 Humle er tvivlsomt; C. procynoides, en lavbenet Hund med svag Radius, er især udmærket 

 ved de to forreste ovre Fortænders kammede Form, der er fremkommen ved, al de tre 

 Flige, hvori Kronen er delt, ere blevne næsten ens i Størrelse, medens den midterste 

 plejer al værre størst; Otocyon, en usædvanlig højbenet, spinkel Hund, afviger især ved 

 de lilsyneladende oprindelig formede Kindtænder; C. procynoides slutter sig maaske nærmest 

 lil C-<mraM-Typen , Otocyon maaske nærmest lil C.-oulpes-Typen. — C. cancrivorus er 

 mere lavbenet end C. azaræ; men al den ogsaa deri snarest er mindre oprindelig, visl 



