55 



Spidsen af Mellemhaund og Mellemfod blevne, tilbage; af Mangel paa Brug er Tommeltaaen 

 vantreven og forsvunden. Kløernes Indretning lil Fange- Redskaber er mere fuldkommen 



Fra Felis stammer Cyncelurus. J)en har mere end Felts øvel sig i Løb og har 

 faaet lange Lemmer, dog ikke længere, end de kunne være hos Felis; den har opgivel al 

 bruge Kløerne som væsenlige Fange-Redskaber, og de ere blevne slumpe. 



Fra Palæoprionodon-lignende Hyr er der udgaaet en anden Række af Slægter, 

 Mackærodontini* 1 ), der furer i lignende Retning som Felinernes Hække, men dog har 

 sine Egenheder. De øve sig ganske særlig i at bruge de ovre Bjørnetænder som Dolke. 

 De ovre Bjørnetænder voxe derfor til en uhyre Størrelse; de blive tilsidst saa lange, al 

 Underkjæben ikke kan naa frit ned under deres Spidser, om Dyret end gaber nok saa højt, 

 og at de kun kunne lunges, naar Munden er lukkel. Af Mangel paa Brug blive de nedre 

 Bjørnetønder svage. De ovre Bjørnetænder trykkes mod Underlæben og krænge den ned 

 i en Fold endnu større, end den kan være hos Felis; Underlæbens Fold virker gjeunein 

 sine Muskler og Baand til at forme Underkjæbe-lienet og bringer det lil at udvide sig 

 pladeformet under Bjørnetanden. For al de ovre Bjørnetænder kunne bruges som Dolke, 

 maa hele Hovedet fores med stor Kraft; Halsmusklerne tiltage derfor i Styrke, bringe 

 llalshvirvlernes og Nakkebenets Kamme til al voxe og paavirke ganske særlig Prc. mastoideus, 

 der udvider sig, vover langt fremad under den ydre Øregang og tildels smelter sammen 

 med Trommebenet. Lemmerne tildannes hos Machærodontinerne paa ganske lignende 

 Maade som hos Felinerne. — Alle Slægterne ere uddøde. 



Den nordamerikanske Archælurus er i Tandsættet naaet lidt videre end Palæo- 

 prionodon og Pr oælurus, som den ellers ligner ikke lidt, isår i Bygningen af Bjernekassens 

 Grund; i Sammenligning med Proælurus har den mistet p I. Underkjæben er tydelig, men 

 ikke meget iøjnefaldende, formet efter den øvre Hjørnetand. 



Den europæiske Ælurogale, der ikke kjendes efter meget andel end Kjæberne, har 

 mistet ogsaa pi. Dens øvre Bjørnetand er større, og Underkjæben er noget tydeligere 

 formet eller den. 



Den nordamerikanske Nimravus har yderligere mistet p 2. Bjernekassens Grund 

 synes at være lige saa oprindelig formet som hos Archælurus; men ovre Hjørnetand og 

 Underkjæbe ere formede nærmest som hos Ælurogale. 



Den nordamerikanske Dinictis er vel lidt oprindeligere end Nimravus i at have 

 beholdt p2; men ovre Hjørnetand er endnu større, og Underkjæben er endnu lydeligere 

 formet efter den og har en anselig pladeformet nedadrettet l dvæxt paa Siden af Hagen, 

 og Prc. mastoideus er større. (Tommeltaaen lindes.] 



Hoplophoneus, ogsaa fra Nord-Amerika, minder meget om Dinictis, men har mistet 

 p2 og m 2; ogsaa p2 kan mangle; ogp4 og m 1 ere endnu stærkere uddannede som Rov- 

 tænder; nedre Bjørnetand er bleven lille ; Prc. mastoideus er meget stærkere og er voxet fremad. 



