61 



staaende Condyli og Criata supinatoria, og Benbroen, der omslutter Foramen supracondy- 

 loideum, er forsvunden; Radius er bleven stærkere, paa Bekostning af Ulna, og har for- 

 oven bredt sig mere ind mer Ledfladen paa Overarmens nedre Ende; 1ste Finger er bleven 

 svag, men de andre Fingre, især Mellemhaandsbenene , ere blevne lange og boldes tæt 

 samlede, saa al de indbyrdes trykke hinanden mere; Tibia er voxei og bar foroven faael 

 en mere skarpt fremspringende Criata; Fibula har tabt i Styrke ug er forneden tættere 

 føjet til Tibia\ Fodrodsknoglerne ere tildels blevne længere, især iøjnefaldende for Cuboi- 

 deum; 1ste Taa er forsvunden eller næsten forsvunden, men Mellemfodsbenene af de andre 

 Tæer ere blevne længere og boldes tættere samlede. — Ilos nogle af Slægtens Arter 

 mangler den lille m3; det samme kan ret ofte være Tilfældet indenfor Arier, der pleje at 

 have den, ligesom indenfor Cynodictis- Arterne. 



Fra Canis er der i l'orskjellige Retninger ndgaaet tre Slægter, der dog slaa den 

 meget nær: 



Otocyon, en lille højbenet og storøret Ørken-Hæv, der vist for en stor Del lever 

 al Græshopper, har ophørt at bruge sine Kindtænder med større Kraft; Kindtænderne ere 

 derfor blevne noget vanslægtede; Rovtænderne ere blevne smaa , deres Kamme og Spidser 

 indskrænkede, saa at Knudetænderne i Sammenligning synes usædvanlig slore ; paa en 

 eller anden Maade er Bagkindtændernes Tal voxet; der er tilkommet en eller to smaa 

 Kindtænder i baade (her- og Underkjæbe 39 ). 



Lycaon er lidt mere tillempet som Løber end andre Hunde, i hvert Fald i en 

 Henseende: den bar mistet Tommelfingeren. 



Ilos Iclicyon vantrives Knudetænderne; ml bliver ganske lille eller forsvinder; 

 in 1 indskrænkes ogsaa; m3 er forsvunden, /«:' bliver ganske lille, mi bliver mere skjæ- 

 rende end sa'dvanlig bos Canis, dens mellemste indre Spids forsvinder o. s. v. 



Fra en lavlstaaeude Cynodietis-lignende Urside, <\cv endnu har hall w3, maa den 

 tertiære europæiske Amphicyon* ) have sin Oprindelse. En lille mZ lindes, i hvert Fald 

 ofte, hos Amphicyon] en sjelden (lang kan den ogsaa lindes bos Canis. Ligesom hos 

 Cynodon og Cephalogale have ile ovre bredformede Kindtænder mistet mere af de skarp- 

 kantede Former, og desuden ere ml og især w2 blevne storre; pA er forholdsvis lille. 

 1 Underkjæben har ml væsenlig beholdt samme Form som bos Cynodictis, dog er den 

 mellemste indre Spids bleven svagere, de to bageste Spidser tilsammen ere derimod mægtigere; 

 m2 og mZ have udvidet sig. En Egenhed, der gjenfindes bos en Række Slægter, der 

 ndgaa fra Amphicyon, er, al Forkindtænderne, tildels med Undtagelse af p 4, vantrives: hos 

 Amphicyon ere de vid alle endnu tilstede, men smaa og svage. Vantrivning af Forkind- 

 tænder og l dvidelse af Bagkindtænder ere de Fællesmærker, t\i'i skille Ursini fra Canini, 

 Lrsidernes første Hovedafdeling. — Noget af Skelettet af Amphicyon kjendes; derefter synes 

 den i Legemsfonn at have hall stor Ligbed med Ursus] den var plump, mindre øvet i 



8' 



