84 



(Anni. 2.) 



C cdncrivorus være fuld) saa udpræget; det eneste, der ellers maaske kunde skille C. microtis fra C. 

 cancrivorus, er dens forholdsvis lille øre. Pbilippi's Billede af Hovedskallen af 'C.falvvpes* (Arch f. Naturg., 

 Jarhg. 35, Bd. 1 , 1869; pi. III, Dg. 2) forestiller vist ligeledes C. cancrivorus. Om den An. der nu bærer 

 Navne) C. cancrivorus, er den, Desmarest i sin Tid har givet Navnet, er uvis) 



Canis jubatus. De bedste Beskrivelser al' Ydre ug Hovedskal lindes hos Burmeister (Erl. z. Fauna 

 Brasiliens. 1856; p. 25— 31, pi. XXI & XXVI; se dog liur ni e i sier' s Redegjørelse i SiUungs-Ber. Ges. naturf. 

 Freunde Berlin, 1885, p. 97 — 10:!, hvor del oplvses, al meget af Billedet af Hovedskallen, pi. XXVI. er tegne) 

 efter andre Hunde-Arter, da de paagjeldende Kele manglede paa Originalen), hos Mivart Monogr Canidæ, 

 1890; p. 21—25, pi.) og hos Max Weber (Aanteekeningen over den Rooden Wolf (Canis jubatus); Bijdr. 

 to) de Dierkunde, Feest-Nummer, 1888; 3 p., I pi. (Ydre)). — En jordfunden Hovedskal af en Hund fra Argen- 

 tina er afbilde! af Burmeister (Sitzungs-Ber Ges. naturf. Fr., 1885; p. 98), der henfører den til C.jubatus; 

 Nehring (tjber die Schådelform und das Gebiss des Canis jubatus, ibd., p, 109—122) bar med Rette gjorl 

 opmærksom paa, at den utvivlsomt ikke er af ('.jubatus, og ban mener, at den maaske kunde være af Lund - 

 G. troglodytes; del er den dug heller ikke; allerede Underkjæbens Form, uden Digaster-Ud\æ\t , viser del 

 tydelig; bedre kunde den maaske siemnie med C.moreni (Lydekker: On two Argentine extinct Carnivores; 

 inales del .Muse., de La Plata, Paleontologia Argentina, III. 1894; p. 3— 4, pi. II). 



Icticyon pacivorus stilledes al' Lund i en egen Slægt, Speothos. Om man vil optage Slægten 

 ellei ej, beror paa el Skjøn; Arien er en Mellemform mellem Canis og Icticyon venaticus, som den staai 

 nærmest. Del er Huxley il'. /. S. 1880; p. 278), der først bar sagt, al den \ist rettesi maatle gaa ind 

 under Icticyon. — ['Icticyoii i ntssintltits« Cope, opstille! etter en Hovedskal Ira tertiære Lag i Oregon, er 

 ikke en Icticyon. Cope har seh opdage) Fejltagelsen og ^ivei Dyret ny) Slægtnavn, Oligobums (Cope: 

 Havden's Report (J. s. Geol. Surv, Territ., vol. III. Vertebrata ni' the Tertiarj Formations ofthe West, book 

 I. 1884; p 939 Hi.', pi. LXIX. Bg. 1 & 2); ban mener dog, al del er en nær Slægtning al' Icticyon, hvad 

 den langtfra er; om det er en Hund eller ej, kan ikke siges endnu.) 



Icticyon venaticus er foruden af Lund omtalt eller beskreven al' flere andre, især af: 

 Van der Hoeven: Over bet geschlacht leliejon van Lund; Veibanilel. d Kon. Akad. v. Wetensch. Amsterdam, 



Deel III, 1856; 10 p., ) pi. (Afb. al' Hovedskal og Tænder.) 

 Burmeister: Erlånterungen zur Fauna Brasiliens, 1856; p. 1—18, pi. XVII XX (Afb. al' Ydre og Skelet.) 

 Flower: On the Bush-Dog (Icticyon venaticus, Lund); Proceed. Zool. Soc. London, 1880; p. 70—76, pl.X. 

 (Afb. al Ydre, Fødder, Blindtarm, Lever og Hjerne.) 



Huxley: On the eranial and dental characters of ibe Canidæ; Proceed. /.nul Soc. L Ion, 1880; især p. 



268-270. (Afb. af Hovedskal og Tænder.) 

 Mivart: Monograph of the Canidæ, 1890; p. 189—194, pi. Afb. af Ydre. Hovedskal og Tænder.) 



Ursus brasiliensis Lund mener Lydekker (Catal. Foss. Mamm. Brit. Mus., part 1, 1885; p. 157) 

 maaske kunde være samme Art som U. bonariensis Gerv; men Forskjellen i Størrelse er saa uhyre, al der 

 allerede af den Grund neppe kan være Tale derom; den er nok saa stor som mellem U.arctus og U.spehsus. 

 — At Thunberg (Mém. de l'Acad. Imp. des Sciences, si. Pétersbourg, tom. VII, i 1819 bar brugl Navnet 

 Ursus brasiliensis for Galietis vittata (Schr.), \il maaske hindre nogle i al godkjende Navnel U. bra- 

 siliensis Lund. 



Ursus bonariensis er bedst beskreven og afbildet af Gervais (Mém. Soc. Géol. de Fianee, 2 ser., 

 i.. in '.i. lS7:i; p. 16—21, pi. XXIV) og Burmeister (Deser. phys. de la Républlque Argentine, tom. III, 

 Mammif., 1870; p. 169—178; og Atlas de la Deser. etc, 1881; pi. XI). — Om Arctotherium angustidens 



Brav. og A. vetustum Amegh. (se især Ameghino: Contribucion al c cimlento de los Mamt'ferqs fdsiles 



de la Bepubliea Argentina; Aelas de la Aeadeniia Narinnal de Cieneias ile la liep. Arg. en Cordoba, tom. 

 VI, 1889; p. 315—320, pi. II & XXI), begge fra Plata-Landene, ere artforskjellige fra Li. bonariensis, er 



maaske et Spurgsinaal ; i hvert Fabl slaa de den nu-net nær. — — Ursus bonariensis (og V brasiliensis) 



bar været stillet i en egen Slægt, Arctotherium Gerv.; men Forskjellen fra de sædvanlige Z/rstw-Arter 

 er snaresl for ringe til, al Slægten kan godkjendes. Lydekker fremstiller Forskjellen som større, end den 

 virkelig er, naar ban skriver- ■From the suppression of pm I , the double roots of pm 3, Ibe squareness of 

 "i i and the smaller extenl of ibe backward prolongation of the talon ol' »»2, il is prettj certain ibat the. 

 South -American fossil is generically distincl fnuu Ursus, and there is as little doubl that it is equally distincl 

 ii Hyænarctus, li forms, in faet, a genus al si preciselj intermediate between ibe other iwo 



