85 



(Catal. Foss. Mamm. Brit. Mus., pari I, 1885; p. 157—1.08). Han har risl ladel sig vildlede af en Hovedskal, 



der har mistet de forreste Forkindtænder, saa at han kun har kunnet dømmi i deres Tal og Form eftei 



Tandgrnberne; men allerede Gervais (1. c. p. 17) opgiver det rette Forhold, saaledes som det ogsaa sees paa 

 .stykker i Kjøbenhavns Museum; der er i Virkeligheden en p I, og /> :; har Kun enkelt Rod, begge Dele sum 

 hos tiere Arter Ur stis. (Ameghino, Contrib. etc, p. 316, har gjort sig skyldig i samme Fejl sum Lydekker; 

 ligeledes Zittel, Handb. d. Palæon tologie, Mamraalia, 1893, p. 041.) AL »tlie backward prolongation of the 

 talon of ih 2« er mindre end hos mangen ægte Ursus, kan ikke med Bette siges. 



Nastia nasica. At N. solitaria Wied kun er den gamle Han af N. socialis Wied. ble\ godtgjort 

 af Hense] (Beitr. z. Kenntn. d. Sångeth. Sild-Brasiliens; Abhandl. Akad. Wissensch. Berlin, IN72; p. 63—67); 

 hvor mange Arier der ellers fandtes i Slægten, lod han uafgjort; kun én af de ellers opstillede Arter, N. 

 leueorhyncka Tschudi, omtaler han nærmere sum en velgrundet Art. Allen [On the Coatis (Genus Nasua 

 Storr); Bull. I. S. Geol. Geogr. Surv. Territ., vol. V, 1879; p, 153- 171] kom til en lignende Mening sum 

 Henset, al der i Slægten var to Arier, en sydlig, fra Brasilien o. s. v., N rufa Des ni., omfattende blandt 

 andel ogsaa A r . socialis og N. solitaria, og en nordlig, fra Mexico, Mellem-Amerika o. s. V., N. narica L. 

 [recte nasica, cf. Aiston), omfattende ogsaa N.leucorhyncha. Ved at sammenligne den ikke ubetydelige 

 Mængde Næsebjørne fra forskjellige Egne, der lindes i Kjøbenhavns Museum, maa man ledes til den Tru, at 

 der kun er en Art Nasua, sum Wagner i sin Tid har sagt (Die Såugethiere, von S.chreber, etc, Supplem., 

 Ahlh. 2, 1841; p. 165—167), og at del kun er med meget, ringe Bet, at der indenfor Arten kan skjelnes 

 mellem en sydlig og en nordlig Form. Efter Allen skal N.rufa afvige fra N. nasica i, at Snude og Overlæbe 

 eie graa sum Kinden, ikke hvide, at Halen er iøjnefaldende ringet, ikke ensfarvst, som Ryggen, eller kun 



med utydelige Halvringe paa Undersiden af dens Gr I, al Haarklædningen er stivere o.s.v., Ryggens Haar 



oftest med mørk, ikke lys Spids, at Størrelsen er mindre, al Hovedskallens Snude er smallere, Ganen lige- 

 lede-, lianens bageste Del Had. ikke skarpt indtryk! i Midten, og at Oret er hengere. De eneslc af de opgivne 

 Skjelnemarker, der staa nogenlunde fast, erc de. iler inevnes for Snudens og Halens Farve. Men den hvide 

 Farve paa Siden af Snuden, der udmærker N. nasica typica, kan dog mere eller mindre tydelig -pures hos 

 N. rufa, der kan have den mørke Farve paa samme Sted stærkt indsprængl med hvide Haar. (tg paa lo af 

 Mus. eis Skind af N. nasica typ., begge voxne, det ene fra Mexico, det andel uden kjendt Hjemsted, kunne 

 afvexlende lyse og mørke Ringe lydelig spores i næsten hele Halens Længde, baade paa Over- og Underside, 

 og hos to Unger ere Ringene ganske tydelige; omvendt kunne Hingene hos N. rufa være utydelige. — 

 (Cope Linder «the characters pointed out by J. A. Allen to distinguish the two (sic) Brazilian species from 

 the Mexican, to hold good» (On the Mammalia obtained l>\ the Naturalist Exploring Expedition to Southern 

 Brazil; Arner. Nat, vol XXIII, 1889; p. 142—143); blandt de sydbrasilianske Næsebjørne skjelner han selv 

 to Arter, »Procyon [sic] »asaa Linn. (Nasua mfa Desm. Allen)« og 'Procyon rufus Desm.'i , der skulle 

 afvige indbyrdes lidt i Ydre. især i Formen af den nøgne Del af Snuden, men ikke i Hovedskal; Skindene 

 fra Lagoa Santa synes at slemme bedst med lians •Procyotl ru fus- . hos hvem den nøgne Del af Smulen 

 ei længst.) 



Procyon wrsiwus regnes af Lund for en Nasua. Arien kjendes kun efler en mangelfuld Under- 

 kjæbegren, der minder baade om Nasua og Procyon, men har størst Overensstemmelse med Procyon. 



Galictis intermedia opstillede Lund efter en jordfunden Underkjæbe, som han afbildede; at Arten 

 var en Mellemform mellem G. barbara og G. vittata, opgav han rigtig. Han havde tidligere fundet Arten 

 nulevende i Minas Geraes og hjemsendt en Hovedskal af et ungt D\r, men dengang ikke lagt Mærke til For- 

 skjellen fra G. vittata. — I nyeste Tid har Nehring (Sitzungs-Ber. Ges. naturf. Freunde Berlin. 1885, p. 167 — 

 175; 1886, p. 43—55; p. 95—100; p. 14« — 152; Zoologische Jahrbucher, lid. 1, ISS6, p. 177—212; ug andre 

 Steder) beskrevet Artens Ydre ug Skelet. Han gav ilen forsi nyl .Navn, G. crassidens, i den Tro, at den var 



hidtil ukjendt; senere fandt han selv, at den vist var Lunds Gf. intermedia. Ved Eftersyn af Hovedskallen 

 af Originalen til Bell's G. allamandii. i British Museum, oplystes det, al ogsaa den var samme Art. — 

 Navnet G. allamandii Bell lObsen on the genus Galictis; Transact. Zool. Soc. London, vol II, 1841; p. 

 201-200. pi. 35 & 36) er lidl ældre end G. intermedia Lund (Blik paa Brasil. Dyrev., 5te Afhandl., 1843; 

 pi. XLY1, tig. 1 — 3; Meddel, af det l'ilh o.s.v, 1S45; p. 35), men bor dog ikke optages, dels fordi det er et 

 barbarisk Hyldningsnavn, dels fordi Bells Beskrivelse og Billede ikke indeholde noget, hvorefter Arten med 

 Helle knude skjelnes fra G. ritatta; G. allamandii var derfor ogsaa sladig regnet for samme Art som Gf. 



11* 



