07 



52 ) p. 58. Hovedskallen af Arctonyx er afbildet af: 



A. Milne Edwards: Rech. p. servil' å l'hisl. nat. des Mammiféres, 18G8 — 74 ; pi 27, Dg. 1, pi. 58, lig. 2. 



53) p. 69. Om Potamotherium især: 



Filhnl: Ann. se. géol., tom. X, 1879; p. 58 — 75, pi. 7—9 (Hovedskal, Tænder, Lemmeknogler o. s. v.). 

 Filhol: Observ. concern. le cerveau du Potamotherium valetoni; Bull. de la Soc. Philomathique de Paris, 



S sér., tom. I. 1889; p. 17—21. (Afb. af Hjerne) 

 Gervais: Zoologie et paléontologie francaises, 2 éd, 1859; p, 244—245, pi. 22, Dg. 3— 6 (Kjæber, Overarm). 

 Zittel: Handb. d. Palæontologie, Mammalia, 1893; p. 653, Dg. 548 (Hovedskal). 



64) p. 70. Al Sælerne slutte siu nær lil Ursiderne, har man efterhaanden erkjendt. Mivarl (Notes 

 nu llie Pin nipedia; Proceed. Zm,l Soc. London, 1SS5; p. 497 — 49S) tænker sig dug sum en Mulighed, al vel 

 Otariiderne stamme fra Ursider, men atPhociderne stamme fra /."/('((-lignende Mustelider, Men Phocidernes 

 Ligheder med Oddere ere saa ubetydelige, og deres Overensstemmelse med Otariider er saa gjennemgribende, 

 al der ikke kan tvivles om, al Phocider og Otariider have fælles Oprindelse, fra Ursider. 



Man har undertiden menl at linde Sælernes nærmeste Slægtninge blandt Carnivora primitiva, især 

 blandt Hvænodontider. Men der findes lms Sælerne ingen Egenskaber, der pege saa langl tilbage, intet, der 

 viser ned under Ursidernes Trin. Sælerne stamme sikkerl fra Land-Rovdyr, der ikke have staael lavere end 

 oprindelige Ursider. 



I nyeste Tid tror W urt man (Osteology of Patriofelis, a Middle Eocene Creodont; Bull. Arner. Mus. 

 Nat. Hist., vol. VI, I89i; p. 129—161, pi. 1) al have fundet nogle af Sælernes Stamformer i Familien 

 «Oxya nid,!'« , med Slægterne VatricifHis og Oxyæna, sum han regner til »Creodonta«. Men Patriofelis, 

 den af Slægterne sum han nærmest beskriver og sammenligner med Sælerne, horer sikkert ikke lil Car- 

 nivora primitiva; den staar paa et højere Trin; er den en Slægtning af Oxyæna, hører den sikkert lil 

 Palæonictiderne, en Familie, der vel i nogle Egenskaber staar lavere end Ursider og for saa vidt kunde være 

 I rsidernes og dermed Sålernes liod, men som i Hovedsagen er saa særlig tillempet, at der ikke kan være 

 Tale derom. Wortman tænker sig heller ikke, al Patriofelis er en saadan fjern Forløber for Sælerne, men 

 al del er el Rovdyr, der allerede har begyndt at uddanne sig som Vand-Dyr i Sælernes særlige Retning. 

 Om den har level ved Vand, eller ej, lader sig ikke sige; i Legemsform ser den ud som et ganske sædvanligt 

 Land-Rovdyr. Men at. den ikke horer til eller staar mer ved Sælernes Stamtræ, er vist. Af de Egenskaber, 

 som Wortman regner for Ligheder med Sæler og Tegn paa Slægtskab med dem, ere. mange, kun lidel 

 sigende ug lindes lige saa godt hos andre Rovdyr; og flere af dem ere netop Vidnesbyrd om, at 

 Patriofelis ikke kan være en af Sælernes Stamformer; det er nemlig ikke Ligheder med oprindelige Sæler, 

 men med de hojest udviklede. At have »mastoid prominent", «but two pairs of incisnrs in Ihe luwer ja\v», 

 ■ marked traces of the complex artieulation of the luinhar zygapophyses » og al have »trochlea of Ihe aslra- 

 galus not grooved» er Egenskaber, der ikke findes hos de oprindeligstc Sæler. Hos mange Sæler, især af 

 de mindre Arter Otariider, er Pars mastoidea ikke fremstaaende ; hos Trichechus lindes endnu I re Par nedre 

 Fui lænder; hos de færreste Sæler, kun hus enkelte af de højeste Arter Phoca, lindes der Spor af "indlullede« 

 Ledtappe paa Lendehvirvlerne; hos Trichechus, tildels ogsaa hos andre Otariider, lindes en svag, men tydelig 



Fure paa Astragalus; naar Astragalus hus Sålerne har jevn Ledflade i I Tibia, er del ikke, som Wortman 



tror, en Lighed med lavtstaaende Pattedyr, men en Følge af Fodens usædvanlig Frie Bevægelser. 



55 ) p. 74. Erignathus synes at være en mindre god Svømmer end andre Sæler; Fabricius (Fauna 

 Groenlandica, I7S0; p. 16) siger om den: »Veleres validæ magniludinis tarde natant«. 



56 ) p. 75. Om Phoca fasciata især: 



Nordqvist: Vega-Expeditionens Vetenskapliga Iagttagelser, lid. 2, 1883; p. 107—111. (.Uh. af Hovedskal.) 



True: On the skelet« f Phoca (Histrioplioea) fasciata Zimmermann ; Proceed. I . S. National Museum, vol. 



VI, 1884; p. 417—426, pi. XI— XIV. 



57) p. 76. Om Monachus, Ogmorhinus, Lobodon. Poecilophoca ug Macrorhinus især: 

 Blainville: Ostéographie, Genre Phoca. (Flere af Slægterne.) 



