10 
(Euphractus sexcinctus.) 
kjæbebenets bageste Ende. I Kindbuens Grund er der dannet stor Sinus mazillaris, der 
trykker Øjehulens Forrand tilbage; store Sus frontales brede sig ogsaa i Hovedskallens 
Overside.. Haanden er noget mere uddannet til Gravning end hos Euphractus; nogle af 
Fingrenes Kløer ere blevne sværere, og i nogle af Fingrene ere Leddene mere sammenskudte 
og have tildels faaet ejendommelige Ledflader, mindende lidt om Leddene hos Dasypus; 
men Forskjellen mellem de to indre spinkle Fingre og de tre ydre svære er bleven mindre, 
vistnok fordi ogsaa de indre have maattet hjelpe at bære den mere tunge Krop og ere 
blevne stærkere; i Haandroden er der fremkommet en Lighed med Xemurus, i den ejen- 
dommelige Adskillelse mellem Lunatum og Cunerforme. Foden er iøjnefaldende ændret efter 
dens Tjeneste som væsenligste Støtte for den tunge Planteæder-Krop; den er bleven sværere 
bygget; Kloleddene have næsten faaet Form som Hove. Et Tegn paa Kroppens større 
Stivhed under Skjoldet er det, at nogle af de forreste Brysthvirvler ere smeltede sammen 
indbyrdes. 
Forholdet mellem Slægterne fra Lagoa Santa er nærmest følgende: 
EH. Insektædende, nærmest. Tænderne smaa, i Tværsnit nærmest kredsformede, uden stor Ind- 
flydelse paa Hovedskallen. Kindbuen forholdsvis svag, Underkjæbens Pre. angularis lige- 
ledes. Fodens Kløer ret svage. Alle Brysthvirvler frie. 
A. 2den Finger tydelig spinklere end 3dje. Ledforbindelsen mellem iste og 2det Led i de 
stærkeste Fingre og Tæer formet som sædvanlig. Vingebenet uden Ganeflade. Ryg- 
skjoldets Hornplader og Benplader svare til hinanden. 
1. 2den og 3dje Finger forholdsvis ligelig udviklede. Fingrenes Gravekløer ikke paa- 
faldende svære. Tænderne forholdsvis stærke; Underkjæben ret stærk. Næsehulen 
kun lidt udvidet af Sibenet. 
Euphractus. 
2den Finger meget spinklere end 3dje.  Fingrenes Gravekløer paafaldende svære. 
Tænderne ret svage; Underkjæben spinkel. Næsehulen stærkt udposet af Sibenet. 
Xenurus. 
B. 2den Finger lige saa stærk som 3dje. Ledforbindelsen mellem 1ste og det Led i de 
stærkeste Fingre og Tæer særegen, mindende om Leddene mellem Mellemhaandsben og 
liste Fingerled. Vingebenet med Ganeflade. Rygskjoldets Hornplader kun delvis svarende 
til Benpladerne. 
Dasypus. 
HI. Planteædende. Tænderne store, i Tværsnit formede som 8-Tal eller 6-Tal, med stor Ind- 
flydelse paa Hovedskallen. Kindbuen stærk, Underkjæbens Pre. angularis vidt udbredt. 
Fodens Kløer svære, hovformede. De forreste Brysthvirvler indbyrdes sammensmeltede. 
Chlamydotherium. 
Do 
Til Forskjel fra den ene eller den anden af de andre ægte Beltedyr fra Lagoa Santa 
udmærker Euphractus sexcinctus sig ved følgende: 
Ydre. I Størrelse hører den til de større af Gruppens nulevende Medlemmer; i 
Forhold til flere af de uddøde er den kun en Dverg. Hovedet er bredt, dog med ret spids 
Snude, dets Overside flad. Kinden ret høj. Øret lille, baade kort og smalt, ved hele 
Pandens Brede skilt fra det tilsvarende paa modsatte Side. Kroppen kort og bred, ret 
