21 
og indbyrdes. iste Halehvirvel støder til Hoftebenet med den forreste Halvdel af Yder- 
randen af sim Tværtap; 4de Halehvirvel støder til Sædebenet med bageste Halvdel eller 
mere af sin Tværtaps Yderrand; dte og 6te støde til Sædebenet med hele Yderranden af 
Tværtappen; de 5 forreste Halehvirvler støde indbyrdes sammen med hele For- og Bagrand 
af Tværtappene og ligeledes med hele Buernes Rande; men 6te Halehvirvel har hos yngre 
Dyr Forranden af sin Tværtap helt fri fra Bagranden af dte; hos voxne er den derimod 
mere eller mindre fuldstændig sammensmeltet med dte. 7de Halehvirvel ligger bag Bækkenet 
og er oftest helt fri, men kan røre det med Spidsen af Tværtappen. De sammenstødende 
Hvirvelkroppe af Bækkenhvirvler og 6 første Halehvirvler danne tilsammen en kun svagt 
opad hvælvet Bue. Kroppene af Bækkenhvirvler og forreste Halehvirvel ligge omtrent i 
samme vandrette Plan som deres Tværtappe, hvortil Hoftebenene ere fæstede. Kroppene 
af baade Bækkenhvirvler og de faste Halehvirvler have en meget sædvanlig Størrelse og 
Form; langs Midten af deres Underside løber en skarp Kam. Torntappe mangle næsten 
ganske paa de to Bækkenhvirvler og paa iste Halehvirvel, idet de kun antydes ved yderst 
svage Længdekamme; paa 2den Halehvirvel er Kammen bagtil lidt opstaaende, og paa 
3dje, 4de og dte bliver den ret anselig, men i Spidsen kun lidt udbredt; paa 6te bliver 
den igjen lav; indbyrdes støde Torntappene sammen næsten til deres øverste Rand. Yderste 
øverste Rand af Tværtappene af de to Bækkenhvirvler og forreste Halehvirvel næsten ikke 
rejst ivejret.  Pre. mamullaris paa forreste Bækkenhvirvel anselig, tapformet opstaaende. 
Ialt er Halehvirvlernes Tal 27 eller deromkring (kun paa et enkelt Skelet fuld- 
stændig talt; paa de fleste af de foreliggende Skeletter mangle de yderste Hvirvler, eller de 
ere skjulte i Haleskeden). De 21 frie Halehvirvler bag Bækkenet ret svage; de 5 forreste 
af dem med mere eller mindre sædvanlig Hvirvelform, med Bue, Ledtappe 0. s. v.; de 
følgende vanslægte hurtig. Kroppene ere ret korte. Tyværtappene paa de forreste af de 
frie Halehvirvler ere forholdsvis ret korte, i Retning udefter, men ret brede, i Retning 
forfra bagtil, og de ere alle rettede næsten lige ud til Siden; paa Spidsen bære de anselige 
Mærker efter Sammenstød med Halens Pandser, stærkest paa 3dje og de 4 nærmest følgende; 
påa øde er Tværtappen indskrænket til en smal Bræmme langs Hvirvelkroppen, og i lignende 
Form holder den sig paa de fleste af de følgende Hvirvler, skjønt stadig aftagende; paa 
de fleste Halehvirvler, mindst udpræget paa de forreste, strækker Tværtappens Rod sig saa 
godt som langs hele Hvirvelkroppens Side, men kan dog paa de bageste Hvirvler være 
mere eller mindre afbrudt paa Midten. Ledtappe findes veludviklede paa de 5 forreste af 
de frie Halehvirvler; dog ere de bageste Ledtappe vantrevne allerede paa dte eller 6te, 
uden Forbindelse med følgende Hvirvel. Prc. mamillares paa de forreste ret anselige, dog 
korte, knoldformede. Paa et Par af de forreste frie Halehvirvler findes, eller kan findes, ret 
stærke Torntappe. De nedre Buer ere stærke, men kun lave; deres to øvre Grene vige ud 
fra hinanden forneden, inden de samles, og ende tæt under Aare-Kanalen, hvis Bund er 
