129 
Knoglerne af Haanden fra Bahu-Hulen afvige kun i Ubetydeligheder fra de til- 
svarende af typisk G. clavipes; i flere Tilfælde vise de sig som Mellemformer mellem Escri- 
vania-Skelettet og typisk G. elavipes.. Den bagudgaaende Udvæxt fra Scaphoideum er saa- 
ledes lige saa bred som hos typisk G. elavipes, og Ledfladen for Lunatum er ikke opløst i 
forreste og bageste Afsnit. Cuneiforme er bredere og mindre fladtrykt end paa Escrivania- 
Skelettet, næsten som hos den typiske Form, men Ledfladen for Lunatum er dog næsten 
plan som paa Escrivania-Knoglen. 3dje Mellemhaandsben er lidt mindre fladtrykt end hos 
den typiske Form, og Ledfladerne for 2det og 4de Mellemhaandsben ere lidt mere flade, 
den første mindre udhvælvet, den sidste mindre udhulet. 
Maal af Haand. Bahu. 
Største Brede af Scaphoideum................... 46 
Største Dybde af Lunatum 2... ERE ERE EERE 0) 
tørster Brede af Cuneforme stel . 44 
Største Brede af Hamatum …....................- 33 
Største Længde af 3dje Mellemhaandsben ....... 35 
Største Brede af dets øvre Ledflade ............ 36/2 
Største Brede af dets nedre Ledflade ........…. 35"|» 
11. Tamandua tetradactyla (L.). 
Nulevende ved Lagoa Santa (hjembragt er 3 Skind og 8 Skeletter). Enkelte 
Knogler fundne i en Hule i Aflejringer fra nyeste Tid (2 Ribben, et Skulderblad og et 
Bækkenben, sammenhørende). Jordfunden i Lapa do Bahu Nr. 1 (et 4de venstre Mellem- 
fodsben, rullet). 
Den Tamandua-Form, der nu lever ved Lagoa Santa, er nærmest som den, der 
regnes for den typiske T. tetradactyla, saaledes som den opfattes af Wagner og andre. 
Halen er forholdsvis kort, betydelig kortere end Hoved og Krop tilsammen, omtrent af 
Længde som Afstanden fra Nakke til Halerod, at dømme efter baade Skind og Skeletter; 
de frie Halehvirvlers Tal er 33 paa tre i den Henseende eftersete Skeletter, 32 påa et 4de 
Skelet fra Lagoa Santa ligesom paa et Skelet fra Rio de Janeiro (Burmeister opgiver 
dog mindst 35 paa et Skelet fra Lagoa Santa); i det meste af sm Længde er Halen klædt 
med lange Haar, dog i ikke lidt vexlende Grad. Farven paa de foreliggende Skind, af to 
voxne og en lille Unge, er følgende: hvidgul paa Hoved, Hals og Bryst, påa en fortil bred, 
bagtil stærkt afsmalnende Stribe paa Ryggens Midte fra Hals til Lenden, paa hele Forlem, 
hele Baglem hos de voxne, paa Halen eller dog det meste af den; sort paa det meste af 
Ryggen, paa Side og Bug og paa en Stribe, der begynder paa Halsens Side og løber til- 
bage over Skulderen forenende sig med Ryggens sorte Farve, hos de to voxne fortil smal, 
hos Ungen fortil bred; paa Siden af Snuden mellem Næse og Øje findes hos de to voxne 
en brunlig Stribe, der naar tilbage til Øjet, som den omslutter; hos Ungen mangler derimod 
E Museo Lundii. 3. II, 17 
