153 
Forholdene ikke helt klare). Condylus internus er mere fremspringende. En stærk Benbro 
(tildels gjennemgnavet) strækker sig fra Condylus internus til Knoglens Skaft, afgrændsende 
et stort Foramen supracondyloideum, medens intet Spor af Benbro findes hos S. magnum. 
Den ydre Del af Ledfladen for Albuebenet er ret stærkt udhvælvet ikke alene i Retning 
forfra bagtil, men ogsaa indefra udefter, medens den hos S. magnum er næsten lige i Ret- 
ning indefra udefter. Fossa anconæa er mindre, end den plejer at være hos S. magnum, men 
lige såa dyb. 
Maal af Overarm. Tatus. 
Størsterkængd ere GE tee Ra SÅS Ske 415 
Største Bradestorovenme rear ERE rrag GB] 
Størstelibredesforneden tre SE EN EEE 5199 
Breden af øvre Ledhoved 50 AF ST SSR BEST SR 67 
Bredensalmnedre fe dladese ere re eee Er 107 
Intet helt Spoleben foreligger, kun en øvre Halvdel, 2 øvre og 2 nedre Ender, alle 
bestemte ved deres Sammenhørighed med typiske Skelet-Dele. Om Knoglen i dens Helhed 
kan det dog siges, at den maa være mere langstrakt end hos $. magnum, at slutte efter 
Albuebenet. Biceps-Fæstet, eller dog dets mest fremspringende Del, sidder ikke saa lidt længere 
nede. Knoglens Bagside ovenfor Pre. stylovdeus er ret stærkt udhulet, medens den hos 58. 
magnum er næsten flad. Nedre Ledflade er noget bredere i Forhold til Dybden, stemmende 
med den større Brede af Scaphoideum. Pre. styloideus er noget mindre skarpt afsat, idet den 
Indbugtning i Knoglens forreste Rand, der udskiller den, er mindre dyb. 
Maal af Spoleben. Bahu. Coxos. Marinho 1. Taquaral 3. Tatus. 
Største” Brede. FOLOV ED 2 le se 58 55 58 
Største Brede forneden ......... URE EEN EET ER 108 
Albuebenet (et helt fra Lapa do Marinho Nr. 1, en øvre Ende fra Lapa da Serra 
do Taquaral Nr. 3, en nedre Ende fra Lapa dos Coxos og en nedre Ende, af et yngre Skelet, 
fra Lapa de Periperi Nr. 1) er betydelig længere og spinklere end hos S. magnum. Olecranon 
er meget svagere, mindre udbredt og kantet. Ledfladen for Overarmens indre Ledrulle er 
mere skaalformet udhulet. Knoglens Inderflade er dybere udhulet i hele sin Længde, især 
øverst, og Udhulningen er øverst begrændset af en skarpt fremspringende Kam, der strækker 
sig fra øverste Spids af Olecranon til inderste Rand af Ledfladen for Overarmen, en Kam 
der hos S. magnum kun er svagt antydet i Form af en lav afrundet Vold. Knoglens Bag- 
rand er i hele sim Længde lidt mindre fladtrykt. Nederst paa Knoglens Yderside findes 
neppe Spor af en Længdekam, medens der hos $. magnum langs Ydersidens nedre Del løber 
en skarp, stærkt fremspringende Længdekam, der nederst ender i en fremspringende Knold 
udenfor nedre Ledflade. 
E Museo Lundii. 3. II. 20 
