215 
nende Forløb; og i Ganen udvider Mellemkjæben sig samtidig paa en egen Maade, bagtil om- 
voxende Foramen inciswum. Er det Næsebrusken, der igjen bringer Væxt i Mellemkjæben, 
er det nærmest kun Gane-Delen, der igjen forstærkes. (Ogsaa Underkjæbens forreste Del ved- 
bliver at være ret upaavirket af Tænder, selv om Kindtænderne rykke langt fremad, og den be- 
holder altid noget af den Tudform, som Tungen har givet den. Tages Kindtænderne atter i 
Brug og voxe, kunne de derimod ikke alene gjengive Overkjæbebenets Krop og Underkjæben 
deres tidligere Styrke, men endogsaa forøge den i paafaldende Grad, alt i Forhold til Tændernes 
Størrelse; Overkjæbebenets Krop sænkes da atter nedad, i højere Grad end før, og Underkjæ- 
bens Krop skydes derved ogsaa nedad, saa at den igjen kommer til at ligge meget lavere nede 
end Underkjæbens Ledknude. Naar Gumlerne ophøre at æde Insekter, er det saa godt som 
udelukkende for at vænne sig til Planteføde; de Tyggemuskler, der tages mest i Brug og mest 
virke paa Hovedskallen, ere derfor Vingemusklerne og Kindmusklen, de Muskler hvormed den 
egenlige Tygning bedst udføres; de voxe igjen og kunne blive uhyre, langt kraftigere end hos 
de første Stamformer. Vingemusklerne bringe Pre. pterygoideus, der hos Stamformerne kun er 
lille og lav, til at voxe frem i Form af en høj Plade, og sammen med Kindmusklen bringe de 
Underkjæbens Pre. angularis til at brede sig stærkt; Kimdmusklens Udspring gjenvinder ikke 
rigtig sit oprindelige Forhold til Kindbuen, der efterhaanden var vanslægtet, især i sm mid- 
terste Del; men Musklen skaffer sig ny Plads ved at frembringe en nedadrettet Udvæxt ved 
Kindbuens forreste Grund, enten fra Overkjæbebenet eller fra Kindbenet, en Udvæxt der kan 
naa en uhyre Størrelse. Underkjæbens Ledknude kan igjen blive fremtrædende og vel afgrændset, 
af forskjellig Form; men Underkjæbe-Leddet viser sig dog altid i en eller anden Henseende 
afvigende fra det sædvanlige. 
Den stærke Øvelse af Lugtesandsen har bragt Hjernens Lobr olfactorin til at voxe og 
udvide deres Plads i Hjernekassen; Sibenets Lamina cribrosa forstørres, og dets Concha superior 
voxer, tilsidst i paafaldende Grad, forøgende Tallet paa sine Blade. Rummet mellem Øjehulerne 
fyldes og udvides af Lobi olfactoriv og af Sibenet. — Hos de Gumlere, der vænne sig til Plante- 
føde, kan Sibenet igjen indskrænkes; men altid vedbliver det at være anseligt, og Hovedskallens 
Ansigt beholder altid noget af den Brede mellem Øjehulerne, som det store Siben har givet det. 
Følgen af Arbejdet med at opkradse Termiternes faste Bygninger er først og fremmest, 
at Haandens Kløer blive stærke. Fra første Færd tages vel alle fem Kløer i Brug; men ganske 
særlig er det Kloen paa den længste Finger, 3dje, der bruges og bliver stærk, stor og kroget, 
i udpræget Hængsel-Forbindelse med næstyderste Fingerled; som Bærere af Kloleddet voxe de 
andre Led i 3dje Finger og det tilsvarende Mellemhaandsben; de blive svære, men korte, fordi 
de holdes tæt sammentrykte for at danne saa urokkeligt et Fæste for Kloleddet som muligt; 
de presses ind i hverandre og miste meget af deres indbyrdes Bevægelighed, Kammene paa 
deres Ledflader forhøjes, deres Furer fordybes, og tilsidst faa de Tilbøjelighed til at voxe sammen 
indbyrdes. — Sin Overmagt beholder 3dje Finger næsten altid hos Gumlerne, hvorledes end 
