223 
Lavere end Orycteropus staa Maniderne i at have beholdt simpelt stavformet Stapes. 
Ligeledes staa de lavere i forskjellige Egenskaber i Lemmernes Bygning, der staa i Forbindelse 
med, at de ere i mindre Grad særlig uddannede som Gravere, men have beholdt Evne til baade 
at klatre og at grave. I Haanden er det kun en af Fingrene, 3dje, der er paafaldende omformet, 
den eneste, hvis Mellemhaandsben har faaet Kam paa Forsiden af nedre Ledhoved; Iste Finger 
er tilstede, om end noget svag; Kloleddene have beholdt mere af den sædvanlige Kloform; Haand- 
rodsknoglerne have ret oprindelig Form, Multangulum minus og Capitatum ere indbyrdes frie. 
Skulderbladet har kun en kort Acromion. Baglemmets Støtteførm er lidt mindre udpræget: 
Laarbenet har ikke faaet fremspringende Crista glutæa, men har dog i sin fladtrykte skarp- 
randede Form en Begyndelse dertil; Tæernes Kløer have den oprindelige Kloform. 
De faa høje Egenskaber, som Maniderne have fælles med Oryeteropus, ere: Næsebenets 
dybt spaltede Forrand, vel afhængig af Snudens Bevægelighed, og den ejendommelige Udvi- 
delse af Trommehulen op i Prec. posttympanicus sqvamæ. ; 
Højere end Orycteropus staa de kjendte Manider først og fremmest i Tungens Omdannelse 
og Følgerne deraf. Tungen er bleven endnu længere og smallere, ganske uhyre lang, med sin Grund, 
i Hvilen, skydende sig tilbage i Brysthulen, og dens Muskler kunne paa ejendommelig Maade 
påavirke Brystbenet. Ansigtet er endnu mere tudformet. Ben-Ganen er forlænget tilbage, 
saa at dens bageste Rand ligger paa Linie med Ledskaalen for Underkjæben paa Sgvama, og 
dens Bagrand har helt mistet sin oprindelige Form, den opstaaende Rand og Minderne om Tvær- 
ben; Vingebenet er skudt tilbage, med Hamulus naaende næsten til Trommehulens Bagrand. 
Alle Tænder ere helt forsvundne. Tyggemusklerne ere endnu langt mere indskrænkede, paa 
Vej til at forsvinde. Underkjæben er endnu meget svagere, helt formet som en tynd Pind; 
Overkjæbebenets Krop er i hele sin Udstrækning indskrumpen, ikke sænket ret meget nedad 
under Hovedskallens Axe; Underkjæbens Krop holdes derfor heller ikke nede, men kommer 
til at ligge i Højde med Ledhovedet; Canalis infraorbitalis er bleven ganske kort. Paa Hjerne- 
kassen frembringe Tyggemusklerne ingen Muskelkamme, ingen Crista temporalis eller andet, og 
hvert Spor af en Pre. postorbitalis paa Pandebenet er forsvundet. Kindbuen er fuldstændig for- 
svunden; ikke alene er Kindbenet borte eller saa godt som borte, men ogsaa Prc. zygomaticus 
sqvamæ.  Prec. coronoideus og Pre. anqgularis ere helt forsvundne. Af Pre. postglenoideus findes 
intet Spor. Underkjæbens Ledhoved er saa godt som ikke fremhævet fra sine Omgivelser. Paa 
en meget ejendommelig Maade er Underkjæbens Ledflade paa Sqvama sænket nedad paa en 
fremstaaende Fod; Grunden er vist, at Tungen har søgt at skaffe sig Plads i Mundhulen, der ved 
Kjæbernes Sammenfalden har Tilbøjelighed til at indsnevres; Tungen har trukket i Ledforbindelsen 
mellem Underkjæbe og Sqvama og har bragt Ledfladen paa Sqvama til at sænke sig. Sibenet har 
faaet endnu mere Overmagt og har endnu mere fyldt Rummet mellem Øjehulerne. 3dje Finger har 
faaet større Overmagt over de andre Fingre og har forholdsvis korte og svære Led, og dens Mel- 
lemhaandsben er forkortet; nogen Tilbøjelighed til Forkortning vise ogsaa de andre Mellemhaands- 
