(Dasypodidæ.) 
den gjenvinder dog ikke de oprindelige Forhold; Pre. nasalis, der var paa Veje til at indskrænkes, 
gjenvinder ikke helt sin Styrke, men erstattes tildels af Overkjæbebenet, der skyder sig frem over 
den; Mellemkjæbens Gane-Del forstærkes derimod; men dens Form bliver en egen; den breder 
sig ind bag Foramen incisivum, som den omvoxer. Stapes har forladt Stavformen og faaet den 
sædvanlige Stigbøjle-Form. Lemmerne, især Forlemmet, ere tagne særlig i Brug som Grave- 
Redskaber og ere allerede hos de laveste kjendte Dasypodider omformede ikke lidt derefter, 
påa noget lignende Maade som hos Oryeteropus, men dog ejendommelig. Af Fingrene ere de 
tre yderste blevne de mest brugte og derfor de stærkeste, med svære Kløer og med korte, sam- 
menskudte Led, med særlig ejendommelig Ledforbindelse mellem 4de Mellemhaandsben og Iste 
Fingerled, og de to yderste Mellemhaandsben ere ogsaa forkortede; 1ste og 2den Finger have 
derimod beholdt ret svage Kløer og ellers en ret spinkel Form, med forholdsvis langstrakte, ikke 
sammenskudte Led og langstrakte Mellemhaandsben; i Haandroden er Cuneiforme bøjet saa langt 
nedad, og bte Finger er skudt saa højt opad, at Cunerforme og dte Mellemhaandsben ere komne 
til at støde sammen og have faaet Ledflade mod hinanden, som hos Orycteropus; i Senen af den 
stærkeste af Fingrenes Bøjemuskler, Flexor digitorum commumis profundus, er der fremkommet en 
Seneknogle, der glider mod Undersiden af flere af Haandrodsknoglerne og frembringer Ledflader 
med dem; Spolebenet har paa sin Forside faaet en højt opstaaende Længdekam, nærmest frem- 
kaldt af Haandens Strækkemuskler; Albuebenet er blevet ualmindelig svært, paavirket baade 
af Haandens Strækkemuskler og af dens Bøjemuskler, der ere lejrede omkring det, og Pre. anco- 
næus har faaet en ualmindelig Længde og Sværhed, nærmest under Paavirkning af Fæstet af 
Triceps; Overarmens Condylus internus er stærkt fremstaaende, Crista supimatoria ligeledes, 
og Crista deltoidea er en svær Kam; Skulderbladet har faaet højt opstaaende Kam med langt 
fremragende udbredt Acromion. Ogsaa Foden er særlig udformet til Grave-Redskab, paa lig- 
nende Maade som Haanden, men i mindre Grad, og den er desuden særlig paavirket af Bag- 
lemmets Tjeneste som Støtte for Legemet; der er fremkommet en Forskjel mellem de tre svære 
ydre Tæer med de sammenskudte Led og de to spinklere indre Tæer med de mere langstrakte 
Led, svarende til Forskjellen mellem Fingrene, men Forskjellen mellem Tæerne er mindre ud- 
præget; Hælbenets Udvæxt er lang og stærk; i Senen af Fodens Flexor digitorum profundus 
er der, som i den tilsvarende Muskel i Haanden, fremkommet en Seneknogle, der hår dannet 
sig Ledflader paa Undersiden af Naviculare og Cuboideum; en Følge af den Vægt, Foden maa 
bære, er vist Fodens sammentrængte, faste Bygning i det hele; Følger baade af Fodens Tjeneste 
til Gravning og af hele Baglemmets Tjeneste som Støtte ere Underbenets svære Bygning, Sam- 
menvoxningen af Skinneben og Lægben ved baade øvre og nedre Ende, den stærkt fremstaaende 
Kam paa Skinnebenet og den udbredte øvre Ende af Lægbenet, det brede muskelfyldte Rum 
mellem de to Knoglers Midtstykker, Laarbenets Sværhed, dets store udstaaende Crista glutæa, 
dets højt opstaaende Trochanter major, Hoftebenets og Sædebenets faste Sammenvoxning med 
Bækkenhvirvler og Halehvirvler. Hvor meget end baade Forlem og Baglem omformes hos de 
højeste Dasypodider af forskjellige Grupper, kan dog altid det Grundlag spores, der er at finde 
