230 
(Dasypodidæ.) 
ere Ilste og 2det Led sammenvoxede indbyrdes og med de tilsvarende Mellemhaandsben; Hud- 
folderne om Kløernes Grund ere delvis forbenede; de to smaa Seneknogler, der ligge bag Leddet 
mellem Mellemhaandsben og iste Fingerled, ere indbyrdes sammensmeltede; Haandrodens 
Multangulum minus er sammenvoxet med 2det Mellemhaandsben; Lunatum og Cuneiforme ere 
foroven fjernede fra hinanden. Armens Knogler ere i tilsvarende Grad blevne svære. Sibenets 
bageste Del er opsvulmet i en paafaldende Grad, har udvidet Rummet mellem Øjehulerne og 
udpuklet Pandebenet i Blæreform. 
Nær ved Xenurus staar Cheloniscus, der dog maa have sin Oprindelse fra Beltedyr, der 
have været lidt oprindeligere end Xenurus, i hvert Fald have haft indbyrdes frie Fingerled, 
Mellemhaandsben og Haandrodsben, men ellers have haft omtrent samme Egenskaber som 
Xenurus, baade i Haand og Siben. Hos Cheloniscus er 3dje Finger bleven endnu mægtigere, 
dens Kloled uhyre, dens Mellemhaandsben fortykket og forkortet, og Haandrodens Capitatum 
og Lunatum, der støtte det, ere voxede; 4de Finger er derimod noget vantreven, og dte Finger 
er næsten paa Veje til at forsvinde, skjønt begge Fingre væsenlig ere formede paa samme Maade 
som hos Xenurus. Sine største Ejendommeligheder har Cheloniscus dog i Tændernes og Under- 
kjæbens Forhold. Tænderne ere blevne mindre, og deres Tal er voxet, saa at der i hver Kjæbe- 
side er omkring 20 Tænder; og de slides paa en ejendommelig Maade: Underkjæben maa øjen- 
synlig ganske overvejende bevæges frem og tilbage, saa at alle Tænder afslides glat i samme 
Højde, medens Underkjæben ellers hos Beltedyrene mest bevæges til Siderne, foruden op og 
ned, saa at hver Tand faar tagformet Slidflade; Underkjæbens Ledflade paa Sgvama er hos 
Cheloniscus bleven til en langsgaaende Rende, paa Siderne begrændset af voldformede Udvæxter, 
og Underkjæbens Ledknude er langstrakt. 
Ogsaa fra Beltedyr, der have staaet nær ved Xenurus, men dog lidt lavere, stammer 
Tolypeutes, der er afvegen i anden Retning end Cheloniscus. Dens Stamform har haft Haan- 
dens Knogler indbyrdes frie og Sibenet ikke særlig stærkt opsvulmet. Dens Egenheder ere: 
3dje Finger har faaet større Overmagt over sine Omgivelser, og dens Mellemhaandsben er noget 
forkortet og sammenvoxet med Capitatum; ste Finger, der har beholdt sim slanke Form, er 
ifærd med helt at vantrives; 2den Finger er svagere, 4de ligeledes, og dte er ifærd med at for- 
svinde. Pandeskjoldet er brugt som Skjold mere end ellers og har faaet fremspringende Rande, 
saa at det som et Laag kan dække for Hals-Aabningen i Skulderskjoldets Forrand, naar Hovedet 
trækkes tilbage. I Rygskjoldet ere de indbyrdes bevægelige Belter langt skarpere udprægede 
fra Skjoldets mere faste forreste og bageste Del som Følge af Dyrets ualmindelige Øvelse i at 
rulle sig sammen; men de frie Belters Tal er indskrænket. Skjoldet er blevet paafaldende svært; 
vel under Vægten af Skjoldet er Foden mere end ellers formet som Støtte, med hovformedeKløer. 
7de Halshvirvel og lste Ryghvirvel smelte sammen. 
Fra Xenurus-lignende Beltedyr lidt oprindeligere end selve Xenurus stammer ligeledes 
Chlamydophorus. ste og 2den Finger have vist høs Stamformerne til Chlamydophorus været 
lidt mindre vanslægtede end hos Xenurus, og ingen af Haandrodens Knogler have været sammen- 
