At Haanden bruges ikke alene som Redskab til at opkradse Termiternes Bo, men ogsaa 
særlig til Klatring, har til Følge en Del Ændringer, der noget minde om Manis. Allerede hos 
de laveste kjendte Myrmecophagider er 3dje Finger, som hos Manis, særlig tagen i Brug; den 
har faaet en mægtig, sammentrykt Klo, med Forbening i Hudfolderne om Hornkloens Grund; 
dens 1ste og 2det Led ere forkortede, men blevne svære, med dybt i hinanden gribende Led- 
ruller, og dens Mellemhaandsben er forstærket og har faaet Midtkammen paa nedre Ledflade 
forlænget frem paa Forsiden; de fleste af de andre Fingre, især 2den og 4de, have vel faaet Kløer 
af noget lignende Præg som paa 3dje Finger; men alle ere de dog vedblevne at være ret svage, 
eller de ere paa Veje til at vantrives, noget mindende om Manis; til Forskjel fra Manis er der 
opstaaet en Ulighed mellem de tre indre Fingre overfor de to ydre: sikkert som Følge af Haandens 
Brug til Klatring er der kommet til at hvile større Vægt paa de yderste Fingre, og deres Mellem- 
haandsben ere derfor blevne noget forlængede og forholdsvis stærke; og Tilskyndelse til Væxt 
have de ydre Fingres Mellemhaandsben end yderligere faaet ved Dyrets Vane under Gang paa 
Jorden at træde paa Haandens Yderrand for ikke at plages af de lange Kløer; Haandfladens 
Yderrand uddannes særlig som Trædepude, der slutter om de yderste Fingre; dte Finger er 
selv hos de oprindeligste af de kjendte Myreslugere saaledes indhyllet i Trædepuden, at dens 
Kloled er sat ud af Brug og vantrevet. Hos de Myreslugere, hvis Haand er bedst uddannet 
som Klatre-Redskab, er den i langt højere Grad afvigende fra de oprindelige Forhold; men 
den er kun naaet videre i den Retning, der allerede er begyndt hos dem af Familiens Medlemmer, 
der i denne Henseende staa lavere. — Ogsaa Foden er hos de laveste kjendte Myrmecophagider 
noget omformet efter Øvelsen i Klatring, skjønt den i det hele har beholdt et ret oprindeligt 
Præg, med alle fem Tæer ret ligelig udviklede og med forholdsvis svage Kløer; Tillempningen 
til Klatring viser sig nærmest i, at 3dje Taa har mistet sin Overmagt over de andre Tæer, idet 
4de og dte Taa ere forstærkede som Følge af, at Legemets Vægt under almindelig Klatring mest 
falder paa Fodens Yderrand, saa at 4de Taa er lidt sværere end 3dje, og at dte Taa næsten har 
samme Styrke som 4de; Foden er øvet i at stilles noget paa Højkant, en Stilling, der ogsaa til- 
dels fastholdes under Gang paa Jorden; Yderranden af Fodsaalen er derfor særlig uddannet 
som Trædepude, Rullebenet har Tilbøjelighed til noget skjæv Stilling i Forhold til Hælbenet 
og noget skjæv Form, og Ledforbindelsen mellem Rullebenet og Naviculare har Tilbøjelighed 
til at faa en ejendommelig Form, idet Ledfladen paa Navriculare har mistet sin jevne Skaalform 
og bliver bølgeformet, mere eller mindre udpræget. Hos Familiens bedst klatrende Former 
er Fodens Omdannelse meget mere paafaldende. — I Forlemmets Bygning fremkommer for- 
skjellige andre Egenskaber, der staa i Forbindelse med Øvelsen i Klatring. Albue-Leddet bliver 
meget frit bevægeligt; Leddet mellem Spoleben og Overarm bliver næsten et Kugle-Led; Over- 
armens Condylus internus og Crista supinatoria blive stærkt fremstaaende. Skulderbladet bliver 
bredt, dets Kam høj, med lang Acromion, og dets forreste Rand har Tilbøjelighed til at for- 
længe sig krogformet fremad og nedad og voxe sammen med Pre. coracoideus, der bliver ual- 
E Museo Lundii. 3. II, 31 
