245 
kjendte Slægter ere de allerede igjen blevne ret anselige, skjønt stadig med simpel Valseform, 
men høje og med Tandbenet i deres Omkreds forstærket, og den forreste i hver Kjæbe har Til- 
bøjelighed til at skille sig ud fra de andre og faa Krogform, vist fordi den har gjort 
Tjeneste ved Afrivning af Blade; hos Familiens højere Former ændres Tandsættet endnu meget 
mere. Tyggemusklerne tages igjen i kraftig Brug, især Kindmuskel og Vingemuskel. Tænderne 
fylde Kjæberne og bringe Overkjæbebenet til at sænke sig nedad, hvorved ogsaa Underkjæbens 
Krop skydes nedad, saa at den kommer til at ligge meget dybere nede end Ledhovedet. Kind- 
musklen virker stærkt paa Kindbenet, der gjenvinder sin oprindelige Styrke og endogsaa yder- 
ligere forstærkes, men dog ikke faar sin oprindelige Form, ikke gjenopretter den tabte Forbin- 
delse med Pre. zygomaticus sqvamæ; fra Kindbenets nedre Rand udgaar en stor bladformet 
Udvæxt, fremkaldt af Senerne i Udspringet af Masseter. Fra Kindbenets øvre Rand udgaar 
en opstaaende Udvæxt, nærmest fremkaldt af Faseia temporalis.. Kindmuskel og Vingemuskel 
tilsammen bringe med deres Fæste Underkjæbens Pre. angularis til at brede sig bladformet. 
Vingemusklens Udspring ægger Pre. entopterygoideus til at udvide sig i Form af en høj Plade. 
Lemmerne ere hos de oprindeligste Bradypodider indrettede nogenlunde ligelig baade 
til Klatring og til Gang, skjønt mest tildannede som Klatre-Redskaber. Hos Familiens øverste 
Former ere de aldeles overvejende tagne i Brug enten i den ene eller den anden Retning. Alle- 
rede hos Familiens laveste Medlemmer er Skulderbladets forreste Rand forenet med Pre. cora- 
coideus, Acromion ligeledes, og Sædebenet er sammenvoxet med de nærmeste Halehvirvler. 
En af Bradypodidernes oprindeligste Slægter er den uddøde sydamerikanske Hapalops, 
af Gruppen Megatheriini, kjendt efter næsten hele Skelettet. Ansigtet er vel noget forkortet 
i Forhold til, hvad det vistnok har været hos Stamformerne; men i Forhold til, hvad det kan 
være hos forskjellige af Familiens højerestaaende Medlemmer, er det langt og smalt. Mellem- 
kjæben har vel helt mistet sin Pre. nasalis og er indskrænket til at være en pladeformet Knogle, 
der helt ligger i Ganen; men den er dog endnu anselig, tvegrenet, omsluttende Foramen inci- 
sivum, og heller ikke, eller dog ikke i nogen iøjnefaldende Grad, er den tagen i ny Tjeneste som 
Bærer af en særlig stor Næsebrusk. Underkjæbens forreste Ende er endnu langstrakt tudformet. 
Kindtænderne ere vel saa høje, at de have givet Underkjæbens Krop en anselig Højde og fylde 
den til Bunden og i tilsvarende Grad forme Overkjæben; men de have ikke udposet Underkjæbens 
nedre Rand, eller dog kun i ringe Grad; de ere alle nogenlunde ens i Størrelse og Form, i Tværsnit 
nærmest kredsformede, de fleste dog noget fladtrykte paa For- og Bagside ved Tændernes ind- 
byrdes Tryk; de have ingen tyk Klædning af Tandkit; den forreste øvre er rykket noget frem, 
næsten til Overkjæbebenets forreste Rand; den forreste nedre, der slutter ind bag den forreste 
øvre, naar Munden lukkes, er i tilsvarende Grad rykket fremad; begge have de lidt af Krog- 
formen, men hverken i Form eller Størrelse ere de paafaldende. Underkjæben maa under Tyg- 
ningen være ført væsenligst paa den sædvanligste Maade, til Siderne, foruden op og ned, ikke 
med malende Bevægelser i flere Retninger; Følgen er, at Tænderne slides paa en egen Maade; 
