248 
(Bradypodidæ.) 
som Hage, og at der trædes paa dens Yderrand har givet sig stærkere Udtryk. Kun de tre mid- 
terste Fingre bære Kløer; særlig stærk er Kloen paa 3dje Finger, stærkere end hos Hapalops, og 
3dje Fingers 1ste og 2det Led ere blevne endnu kortere og indbyrdes sammensmeltede; iste 
Finger er saa godt som forsvunden, idet der ikke findes andet af den end en lille Vantrivning af 
øvre Ende af dens Mellemhaandsben; og den tilsvarende Haandrodsknogle, Multangulum majus, er 
som hos Coelodon sammensmeltet med den, vistnok fordi begge tilsammen have været fast ind- 
hyllede i stærke Senebaand, der have omsluttet Senerne af Fingrenes Bøjemuskler; dte Finger 
er uden Klo, og dens Led ere vantrevne, knoldformede, indhyllede i Trædepude; Spidsen af 
dte Finger er trykket ind i Siden af Grunden af 4de, som derved har faaet nogen Skjævhed: 
Leddet mellem 4de Mellemhaandsben og tilsvarende 1ste Fingerled har mistet den oprindelige 
Form med Kam og Fure og er blevet jevnt bugtet, ganske skjævt; og baade 1ste og 2det Finger- 
led ere skjæve, fortrykte; alle Mellemhaandsben ere såa stærkt trykkede mod hverandre ved 
deres øvre Ende, at de støde sammen indbyrdes i langt større Udstrækning end hos Hapalops, 
saaledes støder Ydersiden af 3dje Mellemhaandsben endogsaa i hele sin Længde til 4de Mellem- 
haandsben. At 2det Led i 2den Finger er forholdsvis langt, betydelig længere end hos Hapal- 
ops, kunde maaske tyde paa, at Stamformen til Megatherwtum havde haft lidt mere oprindelig 
formede Hænder end Hapalops. Vistnok fordi Haanden for at stilles paa Højkant er vreden 
i Haandleddet, trukken bort fra Forbindelsen med Albuebenet og skudt mere ind under Spole- 
benet, har Albuebenet helt mistet Ledfladen mod Haandroden, mod Cunerforme; mellem Albue- 
ben og Cuneiforme har der kun været Forbindelse ved Hjelp af stærke Baand. Øverst har 
Cuneiforme mistet Forbindelsen med Lunatum. Forlemmets Knogler minde ellers meget om 
Hapalops; dog har Olecranon faaet en ikke lidt afvigende Form; den har mistet den oprindelige 
lange, sammentrykte Form og er bleven kort og bred. Baglemmet er blevet overordenlig svært, 
men ret kort, nærmest søjleformet; dets vigtigste Opgave er at tjene som en Slags Fodstykke, 
naar Legemet er rejst ivejret. Foden har beholdt den Stilling, der hos de klatrende Forfædre 
var den bekvemmeste under Gang paa Jorden; den er stillet paa Højkant, med Yderranden 
nedad, endda i mere udpræget Grad end hos Hapalops; og den er i høj Grad omformet efter 
sin Tjeneste som Støtteflade for det svære Legeme og som en Slags Anker. Hos Hapalops er 
Foden i den sædvanligste Stilling ikke stort mere end hos Tamandua stillet paa Højkant; Rulle- 
benet er kun i ringe Grad drejet op paa Hælbenets Inderside; det har væsenlig beholdt sine 
to oprindelige Ledruller mod Skinnebenet i deres oprindelige Form, skjønt noget udjevnede, 
tilstedende ret fri Bevægelse i Hæl-Leddet; hos Megatherium er Foden stillet helt paa Højkant, 
med Yderranden indrettet som Trædeflade; Rullebenet er drejet helt op paa Hælbenets Inder- 
side og har ganske skiftet Form; det er i høj Grad kommet til at minde om Rullebenet hos Cyclot- 
urus; men den indre Ledrulle har ikke faaet næsten Kugleform, men Tapform, omtrent som 
et Stykke af en Kegleflade; det ser ud, som om Bevægelsen i Hæl-Leddet hos Stamformerne 
en Tid lang havde været ret fri i flere Retninger, som hos Cyeloturus med Rullebenets indre 
