BER 
Ledrulle som Midtpunkt for de vigtigste Drejninger, men derefter var indskrænket, såa at nu 
kun en enkelt Bevægelse udføres med nogen Kraft, den simple Drejning af Foden indefter og 
udefter.  Hælbenets Hæl-Udvæxt har mistet den fladt udbredte Form, som den havde faaet 
ved Pres mod Grene, og hele Knoglen er bleven næsten klumpformet, med en uhyre Trædeflade 
paa Yderranden. De to indre Tæer ere saa godt som fuldstændig forsvundne, udtraadte af 
Tjeneste; der er ikke andet tilbage af dem end en lille Vantrivning, der vel nærmest svarer til 
øvre Ende af 2det Mellemfodsben, sammenvoxet med Cunerforme secundum. 3dje Taa har 
faaet en uhyre Klo, der vel snarest har gjort Tjeneste som en Ankerflig, hvormed Foden har 
haget sig fast i Ujevnheder i Jorden eller om Grunden af Træstammer, naar det gjaldt at faa 
sikkert Fodfæste; I1ste og 2det Led i 3dje Taa ere stærkt forkortede og indbyrdes sammensmel- 
tede, og det tilsvarende Mellemfodsben er ogsaa noget forkortet, 4de og dte Taa have mistet 
Kløerne og faaet de andre Taaled smaa, knoldformede, vanslægtede, mere eller mindre sammen- 
smeltede, paa en Maade søndertraadte, indesluttede i den store Trædepude, der sikkert har klædt 
hele Fodens Yderrand; 4de og dte Mellemfodsben ere indbyrdes tæt sammentrængte, stødende 
umiddelbart til hinanden i en stor Del af deres Længde; 4de er desuden presset ind mod Yder- 
siden af hele 3dje Mellemfodsben, og ved at klemmes inde mellem sine Omgivelser har det for- 
oven mistet sin oprindelige Brede; dte har skudt sin bageste Del hen langs Ydersiden af Cuboi- 
deum, har mistet sin bladformede Udvidelse og har faaet udbredt Trædeflade paa sin Yderside. 
Cuboideum er under Paavirkning af sine Omgivelser bleven en forholdsvis stærk, tyk Knogle, 
skydende Tunger ind mellem de Mellemfodsben, til hvilke den støder. Underbenets Knogler 
ere blevne paafaldende svære og indbyrdes sammenvoxede baade ved deres øvre og deres nedre 
Ende; Ledfladen for den ydre af Laarbenets Ledruller er paa ejendommelig Maade hvælvet 
ivejret, ikke skaalformet som ellers. Laarbenets Sværhed er især paafaldende i dets Brede; 
og Breden skyldes det sikkert, at Crista glutæa synes forsvunden; den er som opslugt ved Knog- 
lens Udvidelse. Bækkenet er blevet uhyre, især Hoftebenet, svarende dels til Sværheden af 
de Knogler, der støtte det, dels til Massen af de Indvolde, der ofte komme til at hvile paa det, 
dels til Styrken af de Rygmuskler, der udspringe paa det og bidrage til at rejse Legemet ivejret ; 
mægtige Muskler maa fra Bækkenet have strakt sig frem langs Rygraden, hvor de have frem- 
kaldt høje Torntappe, især i Lende-Egnen, og de have i det hele bidraget til at fremkalde en 
ualmindelig Styrke i Ryghvirvlerne; paa en Del af de midterste Ryghvirvler er der fremkommet 
en egen Ledflade mellem Buerne i Midtlinien. 
Ogsaa fra Hapalops eller fra Hapalops-lignende Dyr er udgaaet den uddøde sydameri- 
kanske Nematotherium (med »Analeitherium«), der kjendes efter næsten hele Hovedskallen, 
men ellers kun efter nogle faa af Skelettets Dele. Den maa have tygget sin Føde paa lidt anden 
Maade end Hapalops; den har sikkert ført Underkjæben lidt mindre udpræget til Siderne, ud 
og ind, mere malende, skurende i forskjellig Retning; Kindtændernes Slidflader ere derfor ifærd 
med at miste deres udprægede Tværkamme og blive flade, og Tænderne ere begyndte lidt at 
E Museo Lundii. 3. II. 32 
