(Bradypodidæ.) 
af Cuboideum, der er blevet en tyk Knogle; ogsaa for Mellemfoden, eller rettere for 3dje og 4de 
Mellemfodsben, gjelder det, at deres indbyrdes Ledflader ere blevne ejendommelige, paa lig- 
nende Maade som paa de tilsvarende Knogler i Haanden; Hælbenet har i sin Hæl-Udvæxt endnu 
Spor af bladformet Udvidelse, men gjort næsten ukjendelig ved, at netop Hælbenets bageste 
Spids har faaet stor knoldformet Trædeflade; Rullebenet har faaet noget lignende Form som 
hos Mylodon og Megathervum, men Ledfladen mod Cuboideum er skaalformet, ikke udbuet. 
Underbenet er blevet kort og svært, meget mindende om Mylodon. Laarbenet har faaet en 
lignende Sværhed som hos Mylodon, men en noget anden Form; det er kortere, men mere bredt 
og forneden næsten lige saa bredt som foroven. Bækkenet har i det væsenlige faaet samme 
Styrke og Form som hos Mylodon. Ryghvirvlerne ere ligeledes blevne stærke; paa de fleste 
af dem er der fremkommet en Ledflade mellem Buerne indbyrdes, i Midtlinien, som hos Mega- 
thervwm. Men Halen, der hos de andre Megatheriiner er lang og svær, øjensynlig tjenende som 
Støtte, naar Dyret staar paa Bagbenene, synes at være bleven lidt svagere, som om den noget 
var sat ud af Tjeneste. 
Fra Hapalops stamme endelig ogsaa Slægterne af Gruppen Bradypodini. Deres Af- 
vigelser fra Hapalops ere mange; men alle Afvigelser have deres Grund i, at Bradypodinerne 
saa godt som helt have opgivet Gang paa Jorden for udelukkende at leve klatrende i Træer?8), 
klatrende paa en egen Maade, langsomt entrende afsted langs Grenenes Underside, en Klatre- 
maade, der ligger nær for Dyr, der ikke alene selv ere vante til at afbrække Kviste ved at hage 
dem til sig med Hænderne, men hvis Forfædre i mange Slægtled have gjort det samme; i alle 
Forhold, der ikke følge med Klatre-Evnens Udvikling, stemme Bradypodinerne såa godt som 
fuldstændig med Hapalops, Lemmerne gjøre nærmest Tjeneste som Reb, hvori Legemet er 
ophængt, Hænder og Fødder tjene som Kroge, hvormed Rebene hages fast til Grenene; Lem- 
merne miste væsenlig deres oprindelige Tjeneste som Støtte for Legemet, og der forlanges ikke 
stort Arbejde af dem undtagen i den ene Henseende: at holde fast; den Opgave, hvorpaa den 
største Kraft sættes ind, er at gjøre Hænder og Fødder til Hager, der virke sikkert, ikke let 
give Slip. I Haanden ere, til en Begyndelse, de tre store midterste Fingre tagne i Brug; de 
ere lagte tæt sammen, saa at de i Forening virke som en Enhed, som en stærk enkelt Hage, 
naar Kloleddene bøjes ned mod Haandfladen, en Stilling, hvori de særlig øves.  Kloleddene 
faa en ualmindelig Længde og virke tilsammen som en uhyre Klo; men hvert enkelt af dem 
bliver ikke særlig svært; Iste Led af hver af de tre mellemste Fingre beholder samme Korthed 
som hos Hapalops; men de smaa Seneknogler, der ere fæstede ved dets Underside, smelte sammen 
med det, og selv har det Tilbøjelighed til at smelte sammen med Spidsen af Mellemhaands- 
benet, alt en Følge af den Ubevægelighed, den faste Sammensnøring med Senebaand, hvori 
hele Haanden holdes, alene med Undtagelse af Kloleddene, for at skaffe tilstrækkelig Støtte 
for Kløerne; 2det Fingerled har derimod mistet sin Korthed og er blevet langstrakt, vist en 
Følge af, at det maa bære sin Del af Vægten af Legemet, naar det hænger i Hænder og Fødder; 
