271 
Afhandling fra 1839, p. 10; der siges kun nogle faa Ord om den, ikke andet end hvad der kan passe paa enhver 
Glyptodont (hele Gruppen var dengang saa godt som ukjendt, og Lund havde endnu ikke haft Lejlighed til 
at se, hvad andre havde skrevet om den); men paa ledsagende Tavler, I, XI og XII, afbildede han baade nogle 
løse Smaaplader af Skjoldet, et større Skjoldstykke og en Knæskal. I sine senere Afhandlinger giver Lund 
kun enkelte nærmere”Oplysninger i Texten, saaledes siges i den første af Afhandlingerne fra 1840, p. 12 og 16, 
lidt om Skjoldet og Tænderne; men paa Tavlerne afbildes adskilligt; paa Tavle XV og XVI, der fulgte med 
den sidstnævnte Afhandling, findes Billeder af flere af Haandens og Fodens Knogler; paa Tavle XXXV, der 
fulgte med Afhandlingen fra 1842, afbildes to Tænder og de sammenvoxede Halshvirvler, og paa Tavle LI— 
LIN, der fulgte som Tillæg med Afhandlingen fra 1845, findes Billeder af den forreste Del af en Hovedskal 
og af en hel Fod (sammenstillet af løst fundne Knogler og ikke i alle Henseender nøjagtig: den Knogle, der 
forestiller Levningerne af 1ste Taa, er en tvivlsom Knogle, som erkjendt af Lund selv, i hans Haandskrift; 
Cunerforme tertvum skulde have strakt sig et godt Stykke ud over 4de Mellemfodsben; 2det Mellemfodsben 
skulde have bredt sig noget ud over 3dje). Typerne for alle disse Billeder findes endnu i Samlingen; de ere 
alle fra Lapa do Bahu, og ere alle utvivlsomt rigtig henførte til samme Art, af hvilken talrige Levninger findes 
i denne Hule (nogle faa Knogler af en anden Glyptodont, vist Glyptodon clavipes, ere ogsaa fundne i Lapa do 
Bahu). Arten maa derfor siges at være forsvarlig opstillet. Den er da ogsaa godkjendt af senere Forskere, 
blandt dem Burmeister (i hans Monografia de los Glyptodontes, Anales del Museo Publico de Buenos Aires, 
tom. II, 1870—74, og andre Steder), under Lund's Navn: Hoplophorus euphractus. 
Men Lund selv foretog tilsidst en mærkelig Ombytning af Navne. I hans Afhandlinger er der ikke 
mindste Antydning deraf. I hans Conspectus Dasypodum, 1844, dukker vel Navnet Hoplophorus meyeri 
frem ved Siden af H. euphractus; men der siges ikke noget om H. meyeri undtagen, at den har samme Stør- 
relse som H. euphractus, og Navnet maatte derfor nærmest regnes for et nomen nudum; ingen skulde kunne 
gjette, at H. meyeri var et nyt Navn for den Art, som Lund fra første Færd havde kaldt H. euphractus, og 
at han nu med Navnet H. euphractus mente en anden Glyptodont, den samme der tidligere af Owen havde 
faaet Navnet Glyptodon clavipes, og som Lund i sin Afhandling fra 1839 havde kaldt Pachytherium magnum. 
At Navnet H. euphractus er ombyttet med H. meyert, viser sig kun i Lund's Haandskrift og i hans Samling 
(hvor det dog ikke helt er gjennemført). (Ombytningen kunde ikke forsvares, og der havde ikke været Grund 
til at nævne den, hvis den ikke var optagen af Reinhardt (De i Brasiliens Knoglehuler fundne Glyptodont- 
Levninger 0. s. v., Vidensk. Medd. 1875), som deri er fulgt af andre, som Lydekker og Ameghino, der øjen- 
synlig ikke have forstaaet Sammenhængen. 
Hoplophorus minor Lund maa udgaa som forladt af Lund selv og uopklaret. Navnet findes første 
Gang i Lund's »Tillæg til de to sidste Afhandlinger om Brasiliens Dyreverden«, 1840, p. 18; om Dyret siges 
kun, at det var en mindre Art af Slægten. Navnet er gjentaget i Lund's senere Fortegnelser over Lagoa- 
Santa-Egnens Dyr, ogsaa i Conspectus Dasypodum fra 1844, hvor der siges om Arten: »Magnitudine suis. Forsan 
im futurum a præcedentibus (5: H. sellot, H. euphractus, H. meyeri) disjungendus«; de andre Arter opgives 
at være »magnitudine bovis«. Hvad Grundlaget for Arten har været, er ikke oplyst, og i Lund's Haandskrift 
er den udeladt, som allerede sagt af Reinhardt (Vidensk. Medd. 1875, p. 172). At dømme efter Størrelsen 
er der vel mest Sandsynlighed for, at den har været den Art, der i nærværende Afhandling kaldes Hoplophorus 
euphractus Lund. 
Hoplophorus meyeri Lund. Se under H. euphractus. 
Pachytherwum magnum Lund er Glyptodon clavipes Owen. Den blev opstillet af Lund, som ny 
Slægt og Art, i hans Afhandling fra 1839, p. 10 og 73; men der blev ikke sagt andet om den end, at dens Fod- 
knogler vare nærmest som hos Beltedyrene, men langt sværere. I sine Afhandlinger har Lund ikke senere 
oplyst noget om den; men Navnet er opført i alle hans Fortegnelser over Dyrene fra Lagoa Santa. Som alle- 
rede sagt af Reinhardt (Vidensk. Medd. 1875, p. 168, 197) har Lund derimod i sit Haandskrift inddraget 
Slægten Pachytherium; de Knogler, hvorefter P. magnum var opstillet, nogle Fodknogler fra Lapa de Soares, 
har han henført til den Art, som han tilsidst kaldte Hoplophorus euphractus, den der af Reinhardt kaldes 
Schistopleurum euphractum (Lund), og som i nærværende Afhandling regnes for ét med Glyptodon clavipes; 
Knoglerne haves endnu; Henførelsen er rigtig. (I Trouessart's Catalogus Mammalium, 1897—99, p. 1134, 
er Pachytherwum gjetningsvis opført som enstydig med Doedycurus.) 
