274 
(Anm. 2.) 
Egnens Pattedyr, der følger med Lund's »Fortsatte Bemærkninger«, 1842, er Arten udeladt, ligeledes stadig 
senere; men i de trykte Afhandlinger er intet sagt til Forklaring. I Lund”s Haandskrift er derimod det Mellem- 
haandsben, der var Grundlaget for Arten, omtalt og henført til »Scelidotherium bucklandii«, med fuld Ret. 
Knoglen haves i Samlingen; den er fra Lapa do Bahu. 
Megalonyx cuvieri Lund kaldes i nærværende Afhandling Scelidothervum magnum Bravard, Burm. 
Den er opstillet af Lund i hans Afhandling fra 1839, p. 25, hvor der kun er sagt om den, at den var af Stør- 
relse som en Oxe; men paa Tavle III—X har han afbildet ikke faa Levninger af den: et Par Tænder, en næsten 
hel, dog tandløs Underkjæbe-Gren, en lille Stump Underkjæbe med de to bageste Tandgruber, flere Hvirvler, 
adskillige Lemmeknogler (nogle af dem urigtig betegnede, saaledes 2det Mellemhaandsben kaldt 4de, 4de 
Mellemhaandsben kaldt 2det, o. a., Fejl der ere rettede i Lund's Haandskrift); enkelte andre Lemmeknogler 
ere afbildede paa Tavle XXXII og XXXI, der fulgte med »4de Afhandling«, 1842, og paa Tavle LVI, fra 
1845. I »Fortsatte Bemærkninger«, 1842, p. 5, henføres Arten til den nye Slægt Platyonyx, og i »Meddelelse 
af det Udbytte« 0. s. v., 1845, p. 5, optages den i Owen's Slægt Scelidothervium; men samtidig inddrages den, 
uden at det dog siges, til hvilken af de to tilsidst, og med Rette, godkjendte Arter den skal henføres, om til 
»bucklandii« eller til »owenir«. Af Lund?s Samling og tilhørende Haandskrift sees det, at han har ladet sin 
Platyonyx cuvieri gaa ind under sin senere opstillede Scelidotherium owenwi, og Foreningen er rigtig. — Det 
viser sig ogsaa af Samlingen, at den største Del af de Knogler, Lund havde afbildet som tilhørende Megal- 
onyt cuvieri, ere af et ufuldstændigt, hovedløst Skelet fra Lapa de Genette; den afbildede næsten hele Under- 
kjæbe og en Ringhvirvel stamme derimod fra Lapa do Bahu. I Lapa de Genette er der ikke fundet Knogler 
af mere end den ene af de to Arter af Scelidotherium-Gruppen, der kunne paavises fra Lagoa Santa; men i Lapa 
do Bahu ere begge Arter fundne. Det bliver derfor et Spørgsmaal, om Underkjæben fra Lapa do Bahu hører 
til samme Art som Knoglerne fra Lapa de Genette. At slutte efter Fund i andre Huler er Sammenstillingen 
rigtig. — Skjønt Lund har oplyst om sin Platyonyx cuvieri ved ikke faa Billeder, maa det siges, at Arten neppe 
derefter vilde kunne gjenkjendes; Billederne oplyse mere om Scelidotherium-Slægten end om Arten; Lydekker 
(Proceed. Zool. Soc. London, 1886, p. 492) har Ret, naar han finder, at der ikke er givet tilstrækkelige Kjende- 
tegn for Platyonyx cuvieri; Lund's egen Opfattelse af Arten har heller ikke været klart nok udtrykt i hans 
Afhandlinger. Det er faldet i Burmeister's Lod første Gang at fremføre Arten i kjendelig Skikkelse; der 
kan ikke godt være Tvivl om, at Platyonyx cuvieri er den Art, hvis Hovedskal Burmeister afbilder under 
Navnet Scelidotherium magnum Bravard (Atlas de la Descr. phys. de la Rép. Argentine, 2. sect., Mammif., 
3. livr., 1886, pl. XIV, XV). 
Megalonyx minutus Lund er Ungen af Scelidotherium magnum Bravard, Burm. Den er opstillet 
af Lund i hans Afhandling fra 1839, p. 25; der siges ikke andet om den end, at den knap kan maale sig med 
Svinet i Størrelse; men Typen for Arten er afbildet, Tavle 111, fig. 1, et Stykke af en Overkjæbe. Senere over- 
førtes den til Slægten Platyonyx, senere igjen til Scelidothervwm, men med det samme inddroges den, uden 
at det blev sagt, til hvilken af de godkjendte Arter den skulde henføres. Typen findes endnu, og af Lund's 
haandskrevne Fortegnelse over Samlingen sees det, at den er regnet til hans Scelidotherium owenii (3: S. mag- 
num). Den er fra Lapa da Pedra dos Indios Nr. 1. Det er et lille Brudstykke af højre Overkjæbe, med Dele 
af de tre bageste Tænder og med Omgivelserne af Canalis infraorbitalis, af et ganske ungt Dyr med endnu 
kegleformede, dog noget slidte Tænder, og med Knoglernes Overflade ufærdig dannet. At Dyret var en Unge, 
havde Lund sikkert ikke lagt Mærke til, dengang han opstillede Arten og talte om dens Størrelse. At dømme 
efter Tændernes Form er det saa godt som vist, at det virkelig er S$. magnum. Fra samme Hule foreligge ikke 
andre Knogler af Dyr af Scelidotherium-Gruppen end en Del Knogler af Skelettet af et ganske ungt Dyr, maaske 
sammenhørende med den nævnte Overkjæbe, og nogle faa Skelet-Dele af en aldrende Scelidotherium magnum. 
Megalonyrx jeffersonii Cuv., hos Lund, er Scelidotherium magnum Bravard, Burm. Nogle Knogler 
fra Lagoa Santa mente Lund en Tid lang at maatte henføre til Megalonyr jeffersonn, der ellers kun kjendtes 
fra Nord-Amerika, saa nøje fandt han disse Knogler stemmende med Cuvier's Afbildninger af den nordame- 
rikanske Art, siger han i sin »3dje Afhandling«, 1840, p. 17; de paagjeldende Knogler, eller da nogle af dem, 
har han afbildet paa sine Tavler XVI og XVII. I sine »Fortsatte Bemærkninger«, 1842, p. 6, henfører han 
de nævnte Knogler til sin Platyonyx owenti (3: Scel. magnum). I Samlingen findes de afbildede Knogler endnu. 
De ere fra Lapa do Bahu. Det er 2det venstre Mellemhaandsben (pl. XVI, fig. 10, i Lund's Tavleforklaring 
