275 
kaldt 4de), 3dje højre Mellemhaandsben (pl. XVI, fig. 8, 9) og et Kloled af 3dje højre Finger (pl. XVII, fig. 4). 
De stemme særdeles godt med de tilsvarende Knogler af »Megalonyx cuvieri« (2: Scel. magnum) fra Lapa de 
Genette; nogle Afvigelser kunne paapeges, men alle dog uden Betydning som Art-Forskjel. 
Platyonyx owenit Lund er Scelidotherium magnum Bravard, Burm. Navnet er første Gang opført 
i Lund's »Fortsatte Bemærkninger«, 1842, p. 6; det er traadt i Stedet for det urigtige Megalonyx jeffersonvi. 
Paa Tavle XXX, der fulgte med »4de Afhandling«, 1842, er der afbildet et dte Mellemhaandsben af »P. owenwi«, 
fig. 7... Denne Knogle findes endnu; den er fra Lapa do Bahu; og den er kun i rene Ubetydeligheder afvigende 
fra den tilsvarende Knogle hos en af Typerne for P. cuvieri, fra Lapa de Genette, saa at der neppe kan tvivles 
om, at den er af samme Art. Ellers har Lund ikke sagt noget om P. owenw% førend i sin Afhandling fra 1845, 
p. 6, hvor den er optagen i Owen's Slægt Scelidotherium og samtidig er fremhævet som den ene af de to Arter 
af Slægten, som Lund nu godkjendte blandt Dyrene fra Lagoa Santa; den anden var $. bucklandii; men det 
blev ikke sagt, hvilke af de mange hidtil opstillede Arter der skulde forenes med den ene og hvilke med den 
anden. Af Samlingen og det tilhørende Haandskrift sees det, at de allerfleste af de hidtil opstillede Arter ere 
henførte til S. owenn. Ligeledes sees det, at de Billeder af hele Hænder og Fødder, som Lund havde givet 
til Oplysning om Slægten Platyonyx, uden at nævne Arten, Tavle XXX og XXXIII, ere tegnede efter Knogler 
af S. owenn; men Knoglerne ere ikke alle virkelig sammenhørende, men mere eller mindre spredt fundne, 
tilhørende forskjellige Skeletter, og enkelte af de yderste Finger- og Taaled ere tilføjede som tænkte og ikke 
stemmende med Virkeligheden; paa sin Tavle XXXIX gav Lund selv en i væsenlige Henseender rettet Frem- 
stilling af Haandens Bygning. Endelig sees det, at Lund havde fuldkommen Ret, da han i sin Afhandling 
fra 1845, p. 6, skrev, blandt andet: »Den overordenlig rige Samling, jeg nu besidder af Levninger af denne 
Slægt, hidrørende fra over tredive Individuer fra den spædeste til den højeste Alder, har givet mig en fortrinlig 
Lejlighed til at belære mig om de Forskjelligheder, som Alderen medfører, saavel som om de rent individuelle. 
Hvad de sidste angaar, har jeg overbevist mig om, at deres Spillerum er langt betydeligere end det, Erfa- 
ringen lærer ved de fleste andre Dyr, saa at en Del af mine opstillede Arter gaa ind«. — Navnet owenwi, som 
Lund valgte for Arten, maatte vel i hvert Fald vige for det ældre og dermed ganske enstydige cuviert; men 
hverken det ene eller det andet Navn kan fastholdes. Lund havde ikke opstillet Arten tilstrækkelig fast, 
klart og rigtig. Første Gang Arten er saaledes fremstillet, at den derefter nogenlunde kan gjenkjendes, bærer 
den Navnet Scelidothervum magnum Bravard, Burm. 
Platyonyx brongniartiv Lund er Scelidotherium magnum Bravard, Burm. Navnet findes første Gang 
i Lunds »Fortsatte Bemærkninger«, 1842, p. 11, kun i en Fortegnelse over Pattedyrene fra Lagoa Santa. 
I sin »4de Athandling«, 1842, har Lund derimod givet en indgaaende Beskrivelse af Artens Hovedskal, Tænder 
og Haandrod og oplyst den ved Billeder, Tavle XXVIII og XXIX; men Hensigten med Beskrivelsen er mere at 
oplyse om Slægten Platyonyx end om Arten; der er næsten ikke sagt noget om, hvori den skulde skille sig fra 
de tidligere opstillede Arter. I sin Afhandling fra 1845, p. 6, har Lund henført den til Slægten Scelidotherium, 
men samtidig inddraget den uden at sige, med hvilken af de to tilsidst godkjendte brasilianske Arter den skulde 
forenes. Af Lund's Haandskrift sees det, at han forenede den med sin $. owenw (o: S. magnum). Grund- 
laget for Arten findes endnu. Det er adskillige sammenhørende Knogler af Skelettet af et ganske ungt Dyr 
fra Lapa da Pedra dos Indios Nr. 4; Tænderne have noget af den ungdommelige Kegleform, Knoglernes Ende- 
stykker have været ganske løse, og deres Overflade er helt ufærdig dannet. Hovedskallen har ligget i Hulen 
i delvis knust Tilstand; Billedet viser den kun i uheldig istandsat Skikkelse og giver ikke nogen rigtig Fore- 
stiling om dens virkelige Form. Det eneste, der udmærker dette Skelet overfor »S. owenti«, er, at Multan- 
gulum minus og Capitatum, baade i højre og venstre Haandrod, ere fast sammensmeltede indbyrdes, medens 
de pleje at være helt frie, som Lund selv siger det, i sin »4de Afhandling«, p. 34. Det er sikkert kun denne 
Sammenvoxning, der har været Grunden til Opstillingen af P. brongniartn; i sit Haandskrift siger Lund om 
denne Dobbeltknogle følgende: Den »er af et ungt epiphyseret Individ; af 7 gamle Individer har jeg Multang. 
manus afsondret for sig; forresten er Formen omtrent den samme. Hvorvidt denne tidlige Sammenvoxning 
antyder en egen Art, som jeg i Begyndelsen troede, tør jeg nu efter flere Erfaringer ej afgjøre«. Lund har 
sikkert Ret i sin Tvivl; Tilfældet er vist et lignende som hos Dasypus hybridus, hvor Scaphoideum og Lunatum 
kunne findes sammensmeltede, skjønt de pleje at være frie; 0. s. v.; andre, tilfældige, Sammenvoxninger ere 
almindelige nok blandt Knoglerne i Kæmpedovendyrenes Haand og Fod. 
35% 
