(Anm. 2.) 
Platyonyx blainvillii Lund er et nomen nudum, uopklaret. Navnet findes første Gang i Lund's »Fort- 
satte Bemærkninger«, 1842, p. 11, i en Fortegnelse over Pattedyrene fra Lagoa-Santa-Egnen, og det gjen- 
tages i en senere Fortegnelse, men er derefter inddraget. Hverken i Lund's trykte Afhandlinger eller i Haand- 
skriftet er der sagt noget om, hvorpaa det var grundet. 
Platyonyz agassizn Lund er Scelidotherium magnum Bravard, Burm. Navnet findes kun i Lund's 
»4de Afhandling«, 1842, p. 70, i en Forklaring til Tavle XXXI, fig. 1, 2; det paagjeldende Billede forestiller 
et venstre Naviculare af Fodroden. Senere har Lund inddraget Arten, som det sees af Udtrykkene i hans 
Afhandling fra 1845, p. 6. Knoglen findes endnu i Samlingen. Den er fra Lapa de Genette og tilhører det 
samme Skelet, hvorpaa Lund tidligere havde grundet sin Megalonyx cwvieri. Lund maa selv være bleven 
opmærksom herpaa; i sit Haandskrift har han henført Knoglen til S. owenii (3: S. euvieri, 2: S$. magnum). 
Sæhenodon sp. Lund er Ungerne af Scelidotherium magnum Bravard, Burm. og af Catonyx giganteus 
(Lund). Lund har opstillet Slægten i sin »3dje Afhandling«, 1840, p. 18. Noget Art-Navn har han ikke givet. 
Hvad Grundlaget var, er ikke sagt; men paa sin Tavle XVII, fig. 5—10, har Lund afbildet et lille Stykke 
af venstre Overkjæbe med de to forreste Tænder og to løse øvre Tænder, 3dje og dte venstre. Stykkerne findes 
endnu; Overkjæbe-Stykket er fra Lapa da Serra das Abelhas, de løse Tænder fra Lapa do Bahu; alt er af ganske 
unge Dyr, der nylig have begyndt at slide Tænderne. I sin »Meddelelse af det Udbytte« 0. s. v., 1845, p. 6—7, 
oplyser Lund, at det er blevet ham klart, at de paagjeldende Stykker og andre lignende ikke have tilhørt 
en egen Slægt, men kun været af Unger af Scelidotherier. De afbildede Type-Stykker for Slægten har han 
henført til sin Scelidotherium owenii (2: S. magnum), som det sees af Fortegnelsen over hans Samling. Be- 
stemmelsen er utvivlsomt rigtig for de to løse Tænders Vedkommende; men Overkjæbe-Stykket er saa godt 
som afgjort af »S. bucklandii« (o: Catonyx giganteus), at dømme efter Formen af 1ste Tand. Andre lignende 
kegleformede Tænder har Lund henført dels til S. owenit, dels til 5. bucklandii, med fuld Ret. — At Lund's 
Opfattelse af Sphenodon som grundet paa Unger af Arter af Scelidothervum-Gruppen er rigtig, fremgaar klart 
nok af de ikke faa Kjæber i forskjellig Alder i hans Samling. Kjendemærket for' Sphenodon overfor Scelido- 
therium (eller Catonyx), de kegleformede Tænder, er kun et Ungdoms-Tegn; kegleformede Tænder gjenfindes 
hos Ungerne af alle Gumlere, ligesom hos Unger af andre Pattedyr med stadig voxende, rodaabne Tænder. 
Den Opfattelse, som Lund tilsidst havde, er ogsaa fremsat af Owen (Descr. of the skeleton of an 
extinct gigantic Sloth, Mylodon robustus, 1842, p. 170); den er godkjendt af Reinhardt (Vidensk. Medd. 
Naturhist. Foren. for 1876, p. 413, og Kæmpedovendyr-Slægten Coelodon, 1878, p. 284) og af Burmeister 
(Sitzungsber. Akad. Wissensch. Berlin, 1885, p. 291; ibd., 1886, p. 1127); Liais (Climats etc., 1872, p. 363, 
378) har gjengivet Lund's Ord; og P. Gervais (Zoologie et Paléontol. Génér., I, 1867—69, p. 139) har fremsat 
en ganske lignende Mening. H. Gervais og Ameghino (Mammiféres fossiles de ”Amérique du Sud, 1880, 
p. 143) derimod opretholde Sphenødon som Slægt under Foregivende af, at den til Forskjel fra de fleste andre 
af dens Slægtninge kun havde 4 øvre Kindtænder. Hvorledes de ere komne til denne Tro, er ikke let at for- 
staa; det stemmer i hvert Fald ikke med Virkeligheden. (Lige saa uforklarlig er den Meddelelse hos Carus 
& Gerståcker, Handb. der Zoologie, Bd. 1, 1868—70, p. 179, at Sphenodon har »å Zehen«, selv om Zehen 
er en Trykfejl for Zåhne.) 
Trods alt hvad der er gjort for at tilbagekalde Lund's Slægt Sphenodon, baade af Lund selv og 
af andre, er Navnet dog vedblevet at leve i de zoologiske Fortegnelser. — Det findes i Trouessart's Cata- 
logus Mammalium, 1898, p. 1106, som gyldigt Slægt-Navn; som Art-Navn er endogsaa opført »minutus Lund«, 
skjønt Lund intet Art-Navn havde givet; Navnet maa vist være tilfældig overført fra Lund's Megalonyrx 
minutus. — Ligeledes findes det i Palmer's Index Generum Mammalium, 1904, uden Oplysning om, at det 
er ugyldigt, og som Type for Slægten nævnes ved Fejltagelse Megalonyr minutus Lund. Palmer gjør op- 
mærksom paa, at Sphenodon Lund er yngre end Sphenodon Gray, brugt for et Krybdyr. — Det er øjensynlig 
Palmer's Redegjørelser, der ere fundne af Poche, som derefter, uden nærmere Undersøgelse af Sagen, og 
gjentagende Palmer's Fejl, i sin Afhandling »Richtigstellung einiger Gattungsnamen unter den Såugern« 
(Zoologische Annalen, Bd. I, Heft 1, 1904, p. 47—49) har skrevet følgende: »Sphenodon Lund ... ist dureh 
Sphenodon Gray .…. pråoccupiert. Es ist daher nåtig, dafiir einen neuen Namen zu schaffen, und erlaube 
ich mir, die Gattung nach Herrn Prof. P. Matschie, dessen scharfsinnige Forschungen bereits so viel Licht 
auf die Verbreitung der Såugetiere geworfen hat, Matschiella, nom. nov., zu nennen. Die typische Art der- 
