279 
Egn, saaledes hos dem fra Lagoa Santa; den ligger snart udfor 6te Tand (med »bageste øvre Tand« mener Rho- 
ads vel 6te, siden han kun har fundet 6 øvre Tænder hos baade D. hybridus og D. propalatum; oftest findes 
dog 7 hos D. hybridus, som allerede sagt af Hensel), snart længere tilbage. Ved samme Lejlighed taler Rho- 
ads for at optage Gray's »Muletia«, oprettet for M. hybrida som Underslægt overfor »Tatusia«, med T. novem- 
cincta som Type. »Muletia« skulde afvige fra »Tatusia« ved at have Halen kun af Kroppens Længde, ved ikke 
at have Længdefure paa Undersiden af Halens yderste Del, ved at Halens første Ring kun er ufuldstændig, 
kun visende sig paa Undersiden, ved at Rygskjoldet kun har 6—7 frie Belter (mod 8—10) og ved kun at have 
6 øvre Tænder paa hver Side (mod 7—8). Intet af disse Kjendemærker for »Muletia« gjelder, med Undtagelse 
af Belte-Tallet. - 
Arten fra Lagoa Santa har været kaldt: Dasypus sp. (Tatu mirim) Lund, 1840. — D. mirim Lund, 
1842, — D. aff. mirim Lund, 1842. — D. striatus Lund, 1844, partim. — D., intermedius Lund, 1844. — ? D. 
gracilis Lund, 1844. 
Dasypus novemcinctus. 
Skelettet er afbildet af Cuvier (Ossem. foss., 4. éd., 1836, Atlas, pl. 211). Hovedskallen er af- 
bildet af Krauss (Archiv fir Naturgeschichte, Jahrg. 28, Bd. 1, 1862, pl. III, fig. 3 & 4). Om Tændernes 
Tal og Hovedskallens Størrelse hos »Tatusia novemcineta« fra Syd-Brasilien har Hensel givet Oplysninger 
(Abhandl. Akad. Wissensch. Berlin, 1872, p. 103—105). — Oplysninger om Tandskiftet hos Dasypus (og Eu- 
phractus) skyldes især Gervais, Flower, Hensel, Reinhardt, Leche (og Kikenthal). En Oversigt 
over Forholdene findes hos Max Weber (Die Såugetiere, 1904, p. 444—445). Se ogsaa Lahille: Anales del 
Museo de La Plata, Seccion Zoologica, II, 1895, p. 14—16, pl. TIL. 
En ny Art, Tatusia platycercus, har Hensel opstillet efter et Skelef og Skjold fra Rio Grande do 
Sul uden dog at kunne give gode Grunde for Art-Forskjel fra D. novemcinctus (1. c., p. 105—106). 
Til D. novemcinctus maa utvivlsomt ogsaa de Former regnes, hvis Hovedskaller Gray har afbildet 
under Navnene Tatusia peba, T. mexicana, T. granadiana, T. leptorhyncha, T. brevirostris, T. leptocephala, 
T. boliviensis (Hand-List etc., 1873, pl. I—III, V); de stamme fra forskjellige Egne i Syd- og Mellem-Amerika 
og vise smaa Forskjelligheder i Form af Taareben, Næseben og andet; men det er umuligt deri at finde Art- 
Forskjel; lignende smaa Afvigelser findes blandt Hovedskaller fra samme Egn, blandt Hovedskallerne fra 
Lagoa Santa. 
Efter et Skind fra Ecuador har Lonnberg (Arkiv for Zoologi, Bd. 8, Nr. 16, 1913, p. 34—35) op- 
stillet en ny Underart: D. novemeinetus ægvatorialis; han fremfører en Række Egenskaber, hvori dette Skind 
skal afvige fra Linnés Type for Arten. Ganske lignende Forskjelligheder findes blandt Skindene fra Lagoa 
Santa, lunefuldt vexlende. Ogsaa i Museet i Kjøbenhavn haves et Skind af Arten fra Ecuador; lægges det 
blandt Skindene fra Lagoa Santa, viser det sig ganske umuligt at udmærke det ved nogetsomhelst. 
Som Slægtnavn bruges ofte Praopus, »Tatusta« eller »Tatu«. Med Rette er Navnet Dasypus brugt 
(se under Euphractus). 
Arten fra LagoaS anta har været kaldt: Dasypus longicaudus Pr. Max. Lund, 1838. — D. uroceras 
Lund, 1839. — D. affinis (3: urocerati) Lund, 1839. — D. octocinetus L. Lund, 1840. — D. aff. octocineto Lund, 
1840. — D. longicaudis Pr. Max. Lund, 1844. — D. geometricus Lund, 1844. — D. punctatulus Lund, 1844, 
— D. striatus Lund, 1844, partim. — Tatusia novemcincta (L.) Lydekker, 1887. 
Dasypus punctatus. 
I sin Afhandling On the arrangement of the Edentate Mammalia (Proceed. Zool. Soc. London, 
1851, p. 213) siger Turner jun., at der i Museum of College of Surgeons findes et Skjold af en Dasypus fra 
Nutiden, hvis Plader ere lige saa store som hos Lund's D. punetatus, og han mener derfor, at D. punctatus 
er en tvivlsom Art og ikke uddød. Heri kan han ikke have Ret. Den nulevende Dasypus-ÅArt, til hvilken 
han sigter, kan vel ikke være nogen anden end D. kappleri, den største af Slægtens nulevende Arter. Den 
foreligger ikke til Sammenligning; men dens Hovedskal, dog uden Underkjæbe, er afbildet af Krauss (Ueber 
ein neues Girtelthier aus Surinam; Archiv fir Naturgeschichte, Jahrg. 28, Bd. 1, 1862, p. 19—34, pl. III, 
fig. 1 & 2) og af Gray (Hand-List etc., 1873, p. 16—17, pl. IV), og fra Lagoa Santa haves Kjæbestykker af 
D. punctatus, der kunne sammenholdes med Billederne. Det viser sig, at Underkjæbe-Stykker af ganske unge 
Dyr af D. punctatus, med Mælketænder, ere ikke lidt større end tilsvarende Afsnit af Overkjæben af den voxne 
